ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«05» квітня 2021 року

м. Харків

справа № 2-1818/10

провадження № 22ц/818/2779/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.
учасники справи: 
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс», представник заявника - Чаплинський О. В.,
заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року в складі судді Чайка І.В.
в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим.

Заява мотивована тим, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2010 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» задоволено у повному обсязі; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1544 від 30 листопада 2006 року у розмірі 296 142,33 грн.

26 вересня 2011 року на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист, боржником у якому вказано ОСОБА_2 .

Вказав, що з 04 лютого 2011 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» здійснює фінансову діяльність як акціонерне товариство публічного типу. Проведена державна реєстрація статуту у новій редакції та змінено найменування Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». Наразі Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» перебуває у стані припинення.

Зазначив, що 19 травня 2020 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» укладено договір № GL3N217258 про відступлення права вимоги, за умовами якого до нього перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №6/4/2006/840-К/1544 від 30 листопада 2006 року.

Вказав, що він є правонаступником стягувача (кредитора) з усіх питань, що пов`язані з виконанням виконавчого листа від 26 вересня 2011 року, виданого на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08  жовтня 2010  року, боржником у якому зазначений ОСОБА_2 .

Просив замінити стягувача у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2010 року у справі № 2-1818/10, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості у сумі 296 142,33 грн, боржником у якому зазначений ОСОБА_2 , з Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Харківське регіональне управління на Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс».

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви; вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» - це одна і та сама юридична особа, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У найменуванні банку змінено організаційно-правову форму, що зумовлювалось необхідністю приведення її у відповідність до закону. У ході розгляду заяви не ставився під сумнів факт переходу права вимоги до боржників від Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». Питання щодо відновлення втраченого провадження вирішувалось за його клопотанням. При цьому він надавав документи, які отримав від банку. Договір про відступлення права вимоги є чинним.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2021 року в складі колегії суддів: головуючого судді Тичкової О.Ю., суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П. відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2021 року в складі колегії суддів: головуючого судді Тичкової О.Ю., суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П. заяву про самовідвід судді Харківського апеляційного суду Тичкової О.Ю. - задоволено; справу передано до канцелярії Харківського апеляційного суду для визначення іншого судді до складу судової колегії за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

12 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від ОСОБА_2 , у якій він просив застосувати до заяви товариства позовну давність.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 15 березня 2021 року справу передано у провадження головуючого судді Бурлака І.В. та ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 березня 2021 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

23 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема, копії Статуту Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», затвердженого 12 листопада 2012 року, згідно якого змінено найменування юридичної особи, яке задоволено.

24 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав судове рішення - законним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому, посилався на те, що в додатку до договору про відступлення права вимоги вказано тільки право вимоги за договорами, але відсутні права вимоги за виконавчим листом, що свідчить про те, що банк передав тільки права вимоги за договірними зобов`язаннями, але ніяк не за виконавчим листом, оскільки права та обов`язки за виконавчим листом не є договірними. Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», як правонаступник Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», відмовився від права вимоги за виконавчим листом, оскільки протягом 9 років право вимоги за виконавчим листом не переоформлено належним правочином.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 02 квітня 2021 року та 05 квітня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшла заява та додаткові письмові пояснення, в яких він підтримав свої пояснення від 24 березня 2021 року та доповнив тим, що оспорюваний виконавчий лист видано по іншій справі №2-880/2009, а не по справі №2-1818/10. Зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» не надано до суду жодних доказів про стягнення заборгованості за кредитним договором з основного боржника ОСОБА_1 , тому в задоволенні апеляційної інстанції необхідно відмовити.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2010 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - задоволено у повному обсязі; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1544 від 30 листопада 2006 року у розмірі 296 142,33 грн та судові витрати у розмірі 1820,00 грн; у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 18-20).
Рішення набрало законної сили 06 грудня 2010 року (а. с. 20-21).

04 лютого 2011 року відбулась зміна найменування Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 98-111).

З наданої заявником копії виконавчого листа від 26 вересня 2011 року вбачається, що його видано на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1544 від 30 листопада 2006 року у розмірі 296 142,33 грн. Боржником вказано ОСОБА_2 , стягувачем - Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». При цьому, зазначено номер справи 2-880/2009 та дату ухвалення рішення - 30 січня 2009 року (а. с. 4-5).

01 грудня 2011 року державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 30332917 з виконання виконавчого листа № 2-880, виданого 26 вересня 2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо боржника ОСОБА_2 (а. с. 63-64).

19 січня 2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі відсутності у боржника майна та коштів, на які може бути звернено стягнення із зазначенням, що документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 січня 2021 року (65-66).

З відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження № 30332917, боржником у якому є ОСОБА_2 , а стягувачем - Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» завершено. Інших виконавчих проваджень з такими сторонами на примусовому виконанні не перебуває (а. с. 67).

19 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» укладено договір № GL3N217258, за умовами якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору (боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до договору (а. с. 6-9).

Як вбачається з витягу з додатку № 1 до договору № GL3N217258 від 19 травня 2020 року, банком передано товариству право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №6/4/2006/840-К/1544 від 30 листопада 2006 року та поручителя ОСОБА_2 за договором поруки №6/4/2006/98С-П/1545 від 30 листопада 2006 року. Розмір боргу 40 348, 31 доларів США, що еквівалентно 1 072 094,95 грн (а. с. 10).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року провадження у справі зупинено в зв`язку з ініціюванням розгляду справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-1818/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2  до Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим, закінченої ухваленням рішення (а. с. 23-24).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року відновлено втрачене провадження по зазначеній цивільній справі № 2-1818/2010 (а. с. 34-35 копія).

Також, матеріали справи свідчать про те, що 14 січня 2021 року поштою Товариством з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» направлено до Комінтернівського районного суду м. Харкова заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 (а. с. 43-46).

Однак, вказана заява не є предметом розгляду суду у цій справі.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Згідно частин 1, 2, 5  статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Пунктом 1 частини другої статті 11  ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512  ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514  цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Частинами першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з системного аналізу статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, а також у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 711/10368/2012 (провадження № 61-11549св19), від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц (провадження № 61-29966св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514  ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня  2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18), від 18 лютого 2021 року у справі № 2-1533/11 (провадження №61-14382св19).

Крім того, норма  статті 442 ЦПК України  має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідні висновки викладено у постановах Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі  № 2/581/10, провадження № 61-1454св19; Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11, провадження 61-4475св20.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду від 08 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дотепер не виконано. Відкритого виконавчого провадження з його примусового виконання на даний час немає. 

Договір про відступлення права вимоги від 19 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» є чинним. У додатку до цього договору передбачено, що за ним передано право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав письмові пояснення та вважав, що його апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки виконавчий лист, який знаходиться у цій справі, відноситься до іншої справи, так як номер справи не співпадає. 

В свою чергу представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що виконавчий лист видано саме по цій справі, оскільки зміст виконавчого листа та судового рішення, за яким його видано, є тотожними.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавчий лист видано по справі № 2-880/2009 (провадження № 2-1818/10, який співпадає з номером справи) за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим, за яким стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку 296 142, 33 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1820,00 грн. Рішення суду є чинним. Із змісту виконавчого листа та рішення суду вбачається, що це та сама справа. Однак, якщо сторони вважають, що суд першої інстанції неправильно зазначив номер справи (наприклад, замість номеру справи вказав номер провадження), вони не позбавлені можливості звернутися до суду першої інстанції з заявою про виправлення описки. Станом на 25 січня 2021 року виконавче провадження завершено. Проте, як пояснили учасники справи в суді апеляційної інстанції, заборгованість за кредитним договором не погашено.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» як правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони стягувача, судова колегія вважає,  що вимоги його заяви підлягають задоволенню.

Доводи заяви ОСОБА_2 щодо пропуску позовної давності не можуть бути взяті до уваги на стадії вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням рішення суду. У цьому випадку суд розглядає заяву про заміну стягувача у справі, в якій суд першої інстанції вже захистив порушене право банку, тому до заяви не може бути застосовано позовну давність, оскільки її суть зводиться до процесуального правонаступництва, а не до захисту порушеного права. Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» просив замінити сторону у виконавчому листі за рішенням суду, яке вже набрало законної сили.

Разом з тим висновок суду щодо того, що стягувачем за рішенням суду є Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», тоді як договір про відступлення права вимоги укладено з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», судова колегія вважає помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити назву його типу (публічне чи приватне) і організаційно-правової форми (акціонерне товариство).

Акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Таким чином, тип акціонерного товариства не є тотожним організаційно-правовій формі.

У абзаці 2 частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Відповідно до пункту 5 Перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства» статути та інші внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність з нормами цього Закону не пізніше, ніж протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. 

Таким чином, зміна найменування на «приватне» замість «закритий», і «публічне» замість «відкритий» здійснюється на виконання Закону і не є зміною організаційно-правової форми (перетворенням).

За змістом статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Перетворення є формою припинення юридичної особи, внаслідок якого відбувається правонаступництво. Юридична особа є такою, що припинилася з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно-правової форми не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні  статті 108 ЦК України (статті 87 Закону України «Про акціонерні товариства»), ані виділом у розумінні  статті 109 ЦК України (статті 86 Закону України «Про акціонерні товариства»), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні статті 106 ЦК України (статей 83-85 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 639/11679/14, провадження № 61-1896св20, в ухвалі від 21 жовтня 2020 року у справі № 666/2709/15-ц, провадження № 61-15032 ск20.

Отже, в результаті організаційних змін банку від 04 лютого 2011 року з Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» нова юридична особа не утворювалась.

У зв`язку з чим, посилання суду першої інстанції на відсутність доказів правонаступництва та необхідність надання договору про відступлення права вимоги, укладеного саме стягувачем Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», є безпідставними.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євопартнер Фінанс» необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, та задовольнити його заяву про заміну стягувача.

За подання апеляційної скарги на ухвалу суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Євопартнер Фінанс» сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, який підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» про заміну стягувача по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2010 року у справі № 2-1818/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості у сумі 296 142,33 грн, боржником у якому зазначений ОСОБА_2 , з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Харківське регіональне управління на Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» судовий збір у розмірі 2270,00 грн за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                 І.В. Бурлака

Судді                                                        О.М. Хорошевський 

                                                               В.Б. Яцина 

Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року.