ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3704/21 Справа № 761/7540/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Креді Агріколь Банк” на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства “Креді Агріколь Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року АТ “Креді Агріколь Банк” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних  вимог АТ “Креді Агріколь Банк” посилалися на те, що 13 липня 2017 року між ПАТ “Креді Агріколь Банк”та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8/1122839, відповідно до умов якого ПАТ “Креді Агріколь Банк”надав відповідачу кредит у розмірі 104600 грн., а останній зобов`язався повернути кредит не пізніше 12 липня 2012 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11% річних та комісійну винагороду у розмірі 2,3% в місяць від суми кредиту. Відповідач не виконав своєчасно умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 лютого 2020 року становить 81842 грн. 11 коп., що складається з: 57 403 грн. 08 коп. заборгованості по кредиту; 3448 грн. 64 коп. – прострочена заборгованість за кредитом; 92 грн. 97 коп. – нараховані відсотки; 2405 грн. 80 коп. – нарахована комісія; 1116 грн. 14 коп. - прострочені відсотки; 16 104 грн. 67 коп. – прострочена комісія; 1270 грн. 81 коп. – пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії. На підставі викладеного АТ “Креді Агріколь Банк” просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 81842 грн. 11 коп., та судові витрати у справі.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року частково задоволено позовні вимоги АТ “Креді Агріколь Банк”. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь АТ “Креді Агріколь Банк” (ЄДРПОУ 14361575, МФО 300614, рахунок IBAN: НОМЕР_2 в АТ«Креді Агріколь Банк», місце знаходження м.Київ,вул. Пушкінська,42/4) заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 060 грн. 83 коп., яка складається: строкова заборгованість за кредитом – 57403 грн. 08 коп.; прострочена заборгованість за кредитом — 3448 грн. 64 коп.; нараховані відсотки – 92 грн. 97 коп.; прострочені відсотки – 1116 грн. 14 коп. В іншій частині вимог відмовлено.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
З матеріалів справи вбачається, 13 липня 2017 року між ПАТ “Креді Агріколь Банк” та ОСОБА_1 було укладено комплексний договір №8/1122839, відповідно до умов якого ПАТ “Креді Агріколь Банк” надав відповідачу кредит у розмірі 104600 грн., а останній зобов`язався повернути кредит не пізніше 12 липня 2022 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11% річних та комісійну винагороду у розмірі 2,3% в місяць від суми кредиту (а.с.21-29).
Відповідно до п.п.1.1-1.3, 2.2 комплексного договору відповідач прийняв на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом, нараховані проценти та комісію щомісячно до 13 числа кожного місяця. 
13 липня 2017 року ОСОБА_1 було підписано Заяву-анкету №0101110-13072017-001 на отримання готівкового кредиту “Свобода” (а.с.22).
Відповідач допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, відповідач має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 лютого 2020 року становить 81842 грн. 11 коп., що складається із: 57 403 грн. 08 коп. заборгованості по кредиту; 3448 грн. 64 коп. – прострочена заборгованість за кредитом; 92 грн. 97 коп. – нараховані відсотки; 2405 грн. 80 коп. – нарахована комісія; 1116 грн. 14 коп. - прострочені відсотки; 16 104 грн. 67 коп. – прострочена комісія; 1270 грн. 81 коп. – пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії (а.с.5). 
18 листопада 2019 року АТ “Креді Агріколь Банк” направили на адресу відповідача вимогу щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за комплексним договором №8/1122839 від 13 липня 2017 року, в якій просили протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги, достроково повернути банку у повному обсязі всю суму заборгованості за кредитним договором та інші платежі (а.с.31).
Однак, вказана вимога відповідачем не виконана.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16 104 грн. 67 коп. – прострочена комісія; 1270 грн. 81 коп. – пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії.
       Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України “Про захист прав споживачів” з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
       Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
       Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №756/8840/17-ц. 
       Враховуючи викладене, умова про сплату комісії не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України “Про захист прав споживачів”, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 2405 грн. 80 коп. та простроченої комісії в сумі 16 104 грн. 67 коп. є необґрунтованими.
       Стосовно вимог банку про стягнення пені слід зазначити, 18 листопада 2019 року АТ “Креді Агріколь Банк” направили на адресу відповідача вимогу щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за комплексним договором №8/1122839 від 13 липня 2017 року, в якій просили протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги, достроково повернути банку у повному обсязі всю суму заборгованості за кредитним договором та інші платежі, чим змінили строк дії договору на 18 грудня 2019 року, а тому нарахування банком пені після вказаної дати є необгрунтованим.
       Таким чином, позовні вимоги АТ “Креді Агріколь Банк” є доведеними в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором: строкова заборгованість за кредитом – 57403 грн. 08 коп.; прострочена заборгованість за кредитом — 3448 грн. 64 коп.; нараховані відсотки – 92 грн. 97 коп.; прострочені відсотки – 1116 грн. 14 коп.
       Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ “Креді Агріколь Банк”.
Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією є необґрунтованими. 
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Креді Агріколь Банк” – залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 14 червня 2021 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

       Судді: Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова