ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/5904/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О., 
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Павлова О.В., довіреність № 14/11-14  від 04.01.2021 р.,  провідний юрисконсульт;
від позивача: Дєлов В.В., ордер серія АЕ№ 1060069  від 15.03.2021 р.,  адвокат;
від відповідача: Дубич І.І., виписка з ЄДР  від 02.04.2021 р.,  представник;
від відповідача: Скосар Л.В., виписка з ЄДР  від 02.04.2021 р.,  представник;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021, ухвалене суддею Золотарьовою Я.С., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 25.01.2021, у справі №904/5904/20 
за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро 
до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро 
про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.20р. № 54/32-р/к,
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відповідач) та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.2020  № 54/32-р/к.
Позивач вважає оскаржуване рішення від 17.08.2020 № 54/32-р/к протиправним (незаконним), оскільки Відповідачем неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для її всебічного, повного та об`єктивного розгляду по суті; висновки, викладені у рішенні - не відповідають фактичним обставин справи.
Зокрема Позивач вказує, що до Відповідача звернулися фізичні особи-підприємці, які поскаржились, що Позивач зловживаючи своїм монопольним становищем вимагає від них надати серед інших документів паспорт водокористувача для укладення договору водокористування. 
Позивач не погоджується з тим, що його вимоги до заявників щодо надання паспорту водокористувача є незаконними, оскільки відповідно до пункту 6.5 Правил № 129, Підприємства для укладення договору, серед іншого, надають Водоканалу паспорт водокористувача.
На думку Позивача відсутність у приміщень, які належать заявникам, статусу об`єктів житлового фонду чи то статусу об`єктів соціально-культурного призначення, незалежно від того, які види стічних вод вони скидають (побутового, не побутового тощо) автоматично їх відносить до категорії споживачів, на яких поширюється дія правил № 129.
При цьому на думку Позивача не має значення, яким чином відбувається скидання стічних вод у міську каналізацію – безпосередньо, чи з використанням мереж інших споживачів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5904/20 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. 
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не дослідження доказів, наданих позивачем, ненадання їм належної правової оцінки, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
При цьому, заявник апеляційної скарги не погоджується з наступними висновками господарського суду: 
- Позивачем не було надано доказів того, що заявники мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему. Позивачем у позові інше також не зазначалось;
- Позивачем не доведено та не надано доказів того, що мережі водопостачання та водовідведення на об`єктах заявників приєднані безпосередньо до мереж Позивача;
- Позивачем не спростовано факт, що стічні води заявників після скидання у внутрішньобудинкову систему балансоутримувача житлового фонду, скидаються цим балансоутримувачем безпосередньо у мережі Підприємства.
КП "Дніпроводоканал" не погоджується з такими висновками суду, вважає їх незаконними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, оскільки із Заявником-1 ( ОСОБА_1 ) та Заявником-2 ( ОСОБА_2 ) на момент виникнення спірних відносин були укладені договори на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, додатком до яких був акт визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж, схема водопровідних та каналізаційних мереж, в яких, зокрема, визначалась точка приєднання мереж споживача до міських мереж централізованого водопостачання та водовідведення підприємства. Також, до договорів додатком були допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах, які споживач скидав до міської мережі каналізації. Відповідні додатки були підписані з обох сторін.
Заявник - 3 ( ОСОБА_3 ) є фізичною особою/власником нежитлового приміщення, яка використовує його під господарську діяльність, а саме, як склад для зберігання речей.
З урахуванням вищезазначеного, вбачається, що Заявники - 1, 2 та 3, маючи у особистій власності нежитлові приміщення та використовуючи їх з метою провадження господарської діяльності, звернулися до Позивача для укладання прямих (не через балансоутримувача будинку) договорів на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення.
Доказів того, що вказані нежитлові приміщення Заявників -1, 2 та 3 є об`єктами житлового фонду (багатоквартирні будинки, квартири в багатоквартирних будинках, приватні житлові будинки, гуртожитки, тощо) або об`єктами соціально-культурного призначення абонентами не надані.
А отже, відсутність у зазначених приміщень, які належать Заявникам статусу об`єктів житлового фонду чи-то статусу об`єктів соціально-культурного призначення, незалежно від того, які види стічних вод вони скидають (побутового, не побутового, тощо), автоматично їх відносить до категорії споживачів, на яких поширюється дія Правил № 129.
Твердження контролюючого органу щодо того, що зобов`язання оформити паспорт водного господарства за своєю природою не стосується предмету договору, не відповідає дійсності та є таким, що суперечить природі господарського договору на надання відповідних послуг, адже відомості, які зазначаються в паспорті водного господарства, безпосередньо стосуються предмета та в подальшому відображаються в самому договорі - об`єкт водопостачання, норми водопостачання та водовідведення, розмежування балансової належності, відомості про засоби обліку тощо.
Зазначає, що КП "Дніпроводоканал" не є єдиним підприємством - ліцензіатом у сфері централізованого водопостачання та водовідведення при укладенні договору з яким абонент зобов`язаний був надати паспорт водного господарства.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Зазначає, що з апеляційної скарги КП "Дніпроводканал" вбачається відсутність будь-яких пояснень, аргументів та доказів з приводу неправильності визначення монопольного становища Позивача в оскаржуваному рішенні, а тому можна зробити висновок про не оскарження рішення від 17.08.2020 №54/32-р/к в цій частині.
Відповідач вказує, що розгляд справи №54/22-18 Відділенням розпочато у зв`язку з надходженням низки заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Звертає увагу суду, що територіальним відділенням за матеріалами розгляду справи №54/22-18 та у висновках викладених в резолютивній частині оскаржуваного рішення досліджувалося питання, яке полягало в обумовленні укладання договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення прийняттям суб`єктами господарювання зобов`язань оформлення паспорту водного господарства, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору, в той час, як Позивач намагається доводити інше питання - чи поширюється дія Правил приймання та скиду стічних вод (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська, затверджені рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №129 від 19.02.2015 (далі - Правила №129) на Заявників.
Відповідач наголошує, що Позивач перелічує обов`язкові умови (критерії), визначені Правилами № 129, за наявності одночасно яких абонент автоматично відноситься до категорії осіб, на яких не поширюється дія вказаних правил, в той же час, зазначене твердження Позивача спростовується самими Правилами № 129, оскільки, з огляду на їх зміст, вони не містять тлумачення умов застосування зазначених критеріїв, а саме: Правила № 129 не містять такого твердження, що відсутність хоча б одного з вищевказаних умов (критеріїв) автоматично відносить абонента до категорії осіб, на яких поширюється дія цих правил.
При цьому доводи позивача, про те, що паспорт водного господарства є первинним документом, спростовується тим, що форма паспорту водного господарства передбачає внесення в неї інформації, яка вже міститься у інших документах, що також подаються споживачами при укладанні договорів на послуги відповідно до Правил № 129, отже, паспорт водного господарства не є первинним документом.
Щодо доводів позивача про те, що будь-який Абонент мав повне право надати паспорт водного господарства, розроблений ним особисто чи то будь-якою компетентною організацією, а обов`язковою умовою було лише те, щоб в зазначеному паспорті водного господарства була наявна повна інформація про об`єкт водоспоживання та водовідведення Абонента, то вони є безпідставними з огляду на зміст форми паспорта водокористувача. Таким чином, заявники, мережі яких не мають окремих водопровідних вводив та випусків, приєднаних до мереж Позивача та не здійснюють діяльність з виробництва, а також не мають відомчих водопровідних і каналізаційних споруд: насосних станцій, локальних очисних споруд не мають відповідної інформації для наявності повної інформації про об`єкт водоспоживання та водовідведення Абонента; а така інформація, як марка водоміра, нормативи споживання послуг, обладнання, зокрема умивальник та унітаз, вже наявна у додатках до договорів на надання послуг, що укладає Позивач зі споживачами, приміщення яких розміщені у багатоквартирних будинках, а водопостачання та водовідведення у цих приміщеннях відбувається через внутрішньобудинкову систему балансоутримувача житлового фонду.
Перелік судових рішень, наведених позивачем, в яких досліджувалось питання чинності та обов`язковості Правил №129 не може бути застосовано у даній справі, оскільки в наведених рішеннях спірні питання стосувались відносин Відповідача з суб`єктами господарювання, які мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему.
Відповідач зауважує, що в апеляційній скарзі наведено інформацію про рішення органів місцевого самоврядування, якими затверджені місцеві правила приймання стічних вод у систему централізованого водовідведення та які передбачають надання суб`єктами господарювання паспорту водного господарства при укладенні договорів на послуги водопостачання та водовідведення. Водночас, Позивачем не доведено фактичної інформації, що на підставі Правил №129 скидання стічних вод суб`єктами господарювання вчиняються ті ж самі дії, що є предметом даної справи.

У відповіді на відзив апелянт навів мотиви, аналогічні тим, що зазначені ним в апеляційній скарзі. 

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2021 (у складі колегії суддів: Іванова О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіної О.В., Антоніка С.Г.) відкрито апеляційне провадження за скаргою Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5904/20; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 15.03.2021.
В судовому засіданні 15.03.2021 оголошено перерву до 12.04.2021.
12.04.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту   2.4.6   Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/5904/20 у зв`язку з   тимчасовою непрацездатністю судді Антоніка С.Г.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021, справу №904/5904/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Дармін М.О., якою цю справу прийнято до свого провадження.
В судовому засіданні 12.04.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Фізичною особою-підприємцем Доманською Віталією Борисівною (реєстраційний номер платника єдиного внеску 04060316845, адреса: АДРЕСА_1 ) (заявник - 1) було подано на адресу відповідача заяву від 07.03.2018  щодо   порушення   законодавства   про   захист   економічної конкуренції комунальним підприємством “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради. 
Аналогічні заяви було подано фізичною особою-підприємцем Максименко Ларисою Георгіївною (реєстраційний номер платника єдиного внеску НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) та фізичною особою Губенко Валентиною Вікторівною (адреса: АДРЕСА_3 ) (заявник-3). 
Заявники вказували на порушення з боку позивача законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку стосовно вимог надання паспорту водокористувача при переукладанні договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення у приміщеннях, які вже приєднані  до  систем  централізованого водопостачання та водовідведення. 
До того ж заявник-3 взагалі не зареєстрований як фізична особа-підприємець.
За результатом розгляду вищезазначених заяв відповідачем відносно позивача було винесено рішення від 17.08.2020 №54/32-р/к по справі № 54/22-18 (арк.с.18), яким встановлено таке:
“(210) Доказами, зібраними у справі, доводиться, а Відповідачем не спростовується висновок адміністративної колегії про те, що дії комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради щодо обумовлення укладання договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення прийняттям суб`єктами господарювання, фізичними особами-підприємцями, фізичними особами власниками нежитлових приміщень, об`єкти яких розташовані у багатоквартирних будинках, які не мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему, а скидають у внутрішньобудинкову мережу балансоутримувача житлового будинку, зобов`язань оформлення паспорту водного господарства, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, визначеним пунктом 3 частини другої статті 13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, шляхом обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору.”
Рішенням адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.2020 №54/32-р/к по справі № 54/22-18: 
- визнано, що комунальне підприємство “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код – 03341305) у період 2018-2019 та поточного 2020 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення в межах території м. Дніпро, смт. Слобожанське, сел. Дослідне, сел. Олександрівка, сел. Братське, сел. Дороге, сел. Новоолександрівка, сел. Старі Кодаки, сел. Кам`янка, сел. Шевченко, де розташовані діючі мережі, які закріплені за Підприємством на праві господарського відання, як таке, що не мало жодного конкурента; 
- визнано дії комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код – 03341305) щодо обумовлення укладання договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення прийняттям суб`єктами господарювання, фізичними особами-підприємцями, фізичними особами власниками нежитлових приміщень, об`єкти яких розташовані у багатоквартирних будинках, які не мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему, а скидають у внутрішньобудинкову мережу балансоутримувача житлового будинку, зобов`язань оформлення паспорту водного господарства, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, визначеним пунктом 3 частини другої статті 13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, шляхом обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових 26 зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору; 
- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини, накладено на комунальне підприємство “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код – 03341305) штраф у розмірі 68 000 грн.;
- зобов`язано комунальне підприємство “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код – 03341305) припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, у двомісячний термін шляхом припинення висування суб`єктам господарювання, фізичним особам-підприємцям, фізичним особам власникам нежитлових приміщень, об`єкти яких розташовані у багатоквартирних будинках, які не мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему, а скидають у внутрішньобудинкову мережу балансоутримувача житлового будинку, зобов`язань оформлення паспорту водного господарства при укладанні/переукладанні договорів на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення; 
- пункт 4 резолютивної частини цього рішення підлягають виконанню у двомісячний строк з дня його одержання. Штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Відповідно до частини восьмої статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу. Рішення може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.
Вказане рішення було оскаржено шляхом подання позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області 28.10.2020, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що фактично первісним споживачем є фізичні та юридичні особи, яким належать квартири та нежитлові приміщення в багатоквартирному будинку. Мережі таких співвласників приєднані до внутрішньобудинкових мереж, які належать усім співвласникам на праві спільної власності на підставі Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”. Відповідно, оскільки Правила №129 не розповсюджуються на балансоутримувачів житлового фонду, вони не можуть розповсюджуватися на власників окремих приміщень багатоквартирного будинку, в незалежності від того, чи є такий власник суб`єктом підприємницької діяльності, чи власник квартири.
З огляду на викладене, суд погодився з висновком Відповідача про те, що обумовлення прийняття контрагентами - юридичними та фізичними особами, у власності яких є нежитлові приміщення, водопостачання та водовідведення в яких відбувається через мережі балансоутримувача житлового фонду, зобов`язань надати додаткову інформації у вигляді паспорта водокористувача, яка вже відображена у інших документах, що також подаються при укладанні договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, є проявом експлуатуючої поведінки, оскільки за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні позовних вимог з наступних мотивів.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірні відносини пов`язані із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, які регулюються Конституцією України, Господарським кодексом України, Законами України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", іншими нормативно правовими актами, прийнятими у відповідності до цих Законів. 
Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері  державних  закупівель.
Згідно ст. 257 Господарського кодексу України справи про порушення антимонопольно-конкурентного законодавства розглядаються Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у порядку, встановленому законом.
Статтею 3 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” визначено, що основні завдання Антимонопольного комітету України, це є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно частини 1 статті 7 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження:
1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;
2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;
4) перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Розгляд справи №54/22-18 було розпочато у зв`язку з надходженням низки заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до ч. 1 статті 48 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:
- визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
- припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
- визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;
- накладення штрафу;
- усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію.
Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
Отже, Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв в межах наданої йому компетенції.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Позивачем дотримано такий строк при зверненні із даним позовом.

Позовна заява не містить будь-яких застережень щодо непогодження Позивача з тією частиною рішення, яка стосується визначення монопольного становища Позивача на певному ринку.
Тому рішення Відповідача Позивачем в цій частині не оскаржується.
19.02.2015 рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 129 затверджені Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (далі - Правила № 129).
Відповідно до пункту 6.5 Правил № 129, Підприємства для укладення договору надають Водоканалу:
- письмовий запит (лист-заявку);
- генплан об`єкту в масштабі 1:500 з нанесенням внутрішньо майданчикових мереж
водопроводу  і  каналізації  із  зазначенням  контрольних  колодязів,  узгоджений  з
службами водоканалу;
- акт   розподілу   балансової   належності   водопровідних   і   каналізаційних   мереж підприємства і Водоканалу, узгоджений службами Водоканалу;
- індивідуальні норми водоспоживання та водовідведення на одиницю продукції або
послуг;
- баланс водоспоживання та водовідведення;
- паспорт водокористувача (підприємства) та субабонентів (у разі їх наявності);
- схему локальних очисних споруд (ЛОС);
- дані про утилізацію осадів ЛОС, їх зберігання та термінах їх вивозу;
- перелік субабонентів, дані про характер їх виробництва;
- інші документи, що пов`язані із скиданням стічних вод, включаючи юридичного
напрямку згідно чинного законодавства.

Обставина, яка потребує встановленню у цій справі – чи вірно було встановлено відповідачем у спірному рішенні, що заявники не є споживачами, на яких розповсюджується дія Правил №129, зокрема в частині вимог, щодо переліку документів, наведених у пункті 6.5 Порядку. Оскільки саме в результаті такого висновку, відповідачем було визнано, що позивач незаконно обумовлює укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору. 
Відповідно до п. 1.2 Правил № 129 вони поширюються на КП “Дніпроводоканал” та підприємства, установи, організації усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців, що скидають усі види стічних вод у комунальну систему каналізації міста (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження).
В п. 1.4 Правил № 129 наведено значення термінів, які вживаються в правилах, зокрема зазначено, що Підприємство – це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому Господарським кодексом України та іншими законами, а також фізична особа, яка володіє нежитловим приміщенням.
Заявники, за заявами яких територіальним відділенням розпочато та здійснено розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Позивача, є фізичними особами-підприємцями, фізичними особами власниками нежитлових приміщень, об`єкти яких розташовані у багатоквартирних будинках. Вказана обставина сторонами не заперечувалась.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду про те, що Позивачем не було надано доказів того, що заявники мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему. Позивачем у позові інше також не зазначалось.
Відповідач вказував, а Позивач не заперечував, що заявники, користуючись нежитловими приміщеннями, що розташовані у багатоквартирних будинках, скидають стічні води у внутрішньобудинкову мережу балансоутримувача житлового будинку.
Також господарським судом вірно зазначено, що Позивачем не доведено та не надано доказів того, що мережі водопостачання та водовідведення на об`єктах заявників приєднані безпосередньо до мереж Позивача. Позивач лише вказував про те, що ці обставини не впливають на обов`язок заявників щодо надання документів, вказаних у пункті 6.5 Порядку.
Доводи заявника апеляційної скарги про незгоду із зазначеними вище фактичними обставинами спростовуються наступними матеріалами справи.
Так, між Заявником-1 ( ОСОБА_4 ) та Позивачем було укладено договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення № 5845 від 13.01.2015.
У додатках до цього договору (Акт визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж, схема водопровідних та каналізаційних мереж твердження) наведено, що об`єкти Заявника-1 розташовані у окремому приміщенні багатоквартирного будинку, водопостачання та водовідведення здійснюється від мереж багатоквартирного будинку і розмежування визначено як точки приєднання не мереж окремого приміщення Заявника-1 до міських мереж централізованого водопостачання та водовідведення підприємства, а саме мереж даного багатоквартирного будинку до мереж Позивача, що повністю спростовує відповідні твердження Позивача (а.с. 131-142). 
Аналогічним чином спростовуються й твердження щодо Заявника-2, оскільки відповідно до додатків до договору № 3555 від 19.06.2015 (Акт визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж, схема водопровідних та каналізаційних мереж твердження) об`єкти Заявника-2 розташовані у окремому приміщенні багатоквартирного житлового будинку за адресою: приміщення № 59, буд. 13, просп. Слобожанський (ім. Газети Правда) м. Дніпро, водопостачання та водовідведення здійснюється від мереж цього багатоквартирного будинку (а.с. 143-151).
Отже, Заявники, за заявами яких територіальним відділенням розпочато та здійснено розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Позивача, є фізичними особами-підприємцями, фізичними особами власниками нежитлових приміщень, об`єкти яких розташовані у багатоквартирних будинках, які не мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему, а скидають у внутрішньобудинкову мережу балансоутримувача житлового будинку.

При цьому слід зазначити, що статтею 1 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків” визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) – це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Частинами 18, 19 статті 6  цього закону визначено, що колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж.
У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, протягом півроку з дня державної реєстрації об`єднання відновлює її за власний рахунок.
Відтак, до створення об`єднання співвласників багатоквартирних будинків відповідні функції здійснюють балансоутримувачі або інша особа, що здійснює управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до частини 4 статті 4 цього Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
З системного аналізу цього Закону можна дійти висновку про те, що об`єднання, а до його створення балансоутримувач здійснюють представницькі функції від імені та в інтересах усіх співвласників багатоквартирного будинку.
Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків є представником усіх власників багатоквартирного будинку (як власників житлових приміщень, так і власників нежитлових приміщень) в питаннях, які стосуються обслуговування багатоквартирного будинку, в тому числі водопостачання та водовідведення.
Фактично первісним споживачем є фізичні та юридичні особи, яким належать квартири та нежитлові приміщення в багатоквартирному будинку. Мережі таких співвласників приєднані до внутрішньобудинкових мереж, які належать усім співвласникам на праві спільної власності на підставі Закону України  “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”. 
Відповідно, оскільки Правила №129 не розповсюджуються на балансоутримувачів житлового фонду, вони не можуть розповсюджуватися на власників окремих приміщень багатоквартирного будинку, в незалежності від того, чи є такий власник суб`єктом підприємницької діяльності, чи власником квартири.

Заявник апеляційної скарги перелічив обов`язкові умови (критерії), визначені Правилами № 129, за наявності одночасно яких абонент автоматично відноситься до категорії осіб, на яких не поширюється дія вказаних правил, а саме: 
1. Наявність на власному балансі об`єктів житлового фонду чи об`єктів соціально-культурного призначення;
2. Не скидання зазначеними об`єктами стічних вод технологічного та/або не побутового походження.
В той же час, Позивач стверджує, що відсутність хоча б однієї з вищевказаних умов (критеріїв) автоматично відносить абонента до категорії осіб, на яких поширюється дія Правил № 129.
Колегія суддів не погоджується з таким твердженням з огляду на те, що Правила № 129 не містять відповідних застережень, що відсутність хоча б одного з вищевказаних умов (критеріїв) автоматично відносить абонента до категорії осіб, на яких поширюється дія цих правил. Вказане твердження є вільним тлумаченням Правил з боку позивача. 
Зі змісту пункту 1.2 Правил вбачається, що з кола осіб, на яких розповсюджується його дія, виключаються балансоутримувачі житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що відсутність у зазначених приміщень, які належать Заявникам, статусу об`єктів житлового фонду чи-то статусу об`єктів соціально-культурного призначення, незалежно від того, які види стічних вод вони скидають (побутового, не побутового, тощо) автоматично їх відносить до категорії споживачів, на яких поширюється дія Правил № 129, є передчасними, оскільки відповідно до п. 1.2 Правил № 129 їх дія поширюються на суб`єктів, що скидають усі види стічних вод у комунальну систему каналізації міста, в той же час, як встановлено матеріалами справи, Заявники-1, 2, 3 скидають стічні води у внутрішньобудинкову мережу балансоутримувача житлового будинку, а не у комунальну систему каналізації міста.

Щодо посилання Позивача на пункт 6.5 Правил №129 та на те, що паспорт водокористувача є одним із первинних документів, які надаються абонентом при укладанні договору з КП "Дніпроводоканал", колегія суддів зазначає наступне.
Форма паспорту водного господарства передбачає внесення в неї інформації, яка вже міститься у інших документах, що також подаються споживачами при укладанні договорів на послуги відповідно до Правил № 129, тому, паспорт водного господарства не є первинним документом.
Водночас, до складу паспорта водного господарства, форма якого затверджена наказом Підприємства від 22.02.2017 № 299 “Про введення єдиної форми паспорту водного господарства” входить:
Характеристика систем водопостачання і водовідведення Підприємства, у т. ч.:
- розрахунок потреб Підприємства у воді різних категорій на підставі затверджених
відомчих норм витрат води на виробництво продукції;
- розрахунок кількості стічних вод, що утворяться на підприємстві;
- баланс водоспоживання й водовідведення підприємства;
- характеристика відомчих водопровідних і каналізаційних споруд: насосних станцій,
локальних очисних споруд і т. п.;
Графічний матеріал:
-          схема мереж водопостачання й водовідведення на плані підприємства (масштаб
1:500);
- баланс водоспоживання й водовідведення підприємства;
- плани, схеми і технологічні креслення відомчих споруд водопостачання й каналізації;
Перспектива розвитку водопостачання і водовідведення підприємства та план заходів щодо збереження водних ресурсів і надійної експлуатації систем водопостачання й водовідведення підприємства.
З огляду на зміст форми паспорта водокористувача, підлягає заповненню у паспорті водокористувача інформація про водоспоживання, як то: водопровідні вводи, найменування вулиць, де здійснено приєднання, діаметри вводів, джерело водопостачання, марка водоміра, технічний стан, найменування цехів, найменування обладнання та вид випробувань, інформація щодо споживання технічної води; інформація про водовідведення, як то: система каналізації майданчика підприємства з зазначенням характеристик випусків з зазначенням вулиць, де приєднані випуски, витрати дренажних вод тощо.
Між тим заявники, мережі яких не мають окремих водопровідних вводів та випусків, приєднаних до мереж позивача та не здійснюють діяльність з виробництва, а також не мають відомчих водопровідних і каналізаційних споруд: насосних станцій, локальних очисних споруд, не можуть мати відповідної інформації.
Водночас, така інформація, як марка водоміра, нормативи споживання послуг, обладнання, зокрема як то умивальник та унітаз, вже наявна у додатках до договорів на надання послуг, що укладає позивач зі споживачами, приміщення яких розміщені у багатоквартирних будинках, а водопостачання та водовідведення у цих приміщеннях відбувається через внутрішньобудинкову систему балансоутримувача житлового фонду.
Отже, інформація, що вже є наявна у заявників у додатках до договорів-1, 2, та яка не змінилася на момент переукладання договору є достатньою для оформлення нового договору з аналогічними умовами та аналогічними додатками без додаткового відображення тієї ж самої інформації у паспорті водокористувача та без додаткового узгодження цієї інформації з позивачем у вигляді паспорта водокористувача.

Статтею 13-1 Закону України “Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення” (у редакції, що діяла протягом досліджуваного часового періоду) визначено, що місцеві правила не можуть передбачати обов`язок фізичних чи юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також надавати повноваження органам державної влади, органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам, підприємствам, установам, організаціям, утвореним такими органами, щодо видачі дозвільних документів.
І хоча Правилами №129 не передбачено обов`язок фізичних чи юридичних осіб щодо отримання погодження (узгодження) паспорта водокористувача, та не передбачено повноважень позивача щодо погодження (узгодження) такого документа, водночас, у процедурі погодження (узгодження), визначеній Наказом 299, задіяно працівників та посадових осіб позивача.
Так, узгодження паспорту водокористувача проводиться інженером абонентської дільниці управління “Водозбут”, закріпленим за відповідною дільницею (пункт 3.1 Наказу 299).
Після узгодження Паспорт водного господарства Споживача протягом трьох робочих днів затверджується Заступником директора підприємства з маркетингу та збуту (пункт 3.2 Наказу 299).
Отже, споживач, у тому числі й фізична особа, має необхідність не тільки завантажити форму паспорту водокористувача з сайту Позивача, а й роздрукувати, щоб заповнити та подати Позивачу на узгодження і затвердження його службами, тому, для пред`явлення Позивачу паспорту водокористувача споживачу не достатньо доступу до мережі Інтернет для завантаження форми паспорту водного господарства.
Листом від 13.07.2018 № 7/9-7072 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало роз`яснення, що розроблення паспорту водного господарства чинними нормативно-правовими актами не передбачено (а.с. 153).
Отже, з урахуванням наведеного у листі Мінрегіону України від 13.07.2018 № 7/9-7072 та фактичних матеріалів справи, Позивач не мав об`єктивних підстав для вимагання у Заявників додаткової інформації у вигляді паспорта водокористувача, яка вже відображена у інших документах Заявників.
За таких умов, колегія суддів погоджується з висновком Відповідача про те, що  Позивач, вимагаючи інформацію, яка вже надана, додатково у вигляді паспорта водокористувача, складання (оформлення) узгодження та затвердження якого потребує наявність технічних засобів, доступу до мережі Інтернет, додатковий час на надання (надсилання, направлення) Підприємству на узгодження та затвердження паспорта водокористувача (не менше 13 робочих днів) створює перешкоди, передумови, тобто обумовлює укладання та переукладання договорів на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення зі споживачами цих послуг (юридичними особами, фізичними особами-підприємцями, фізичними особами, у власності яких перебувають нежитлові приміщення) (пункт 181 Рішення).

Як вбачається з предметів договорів на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, укладених позивачем зі споживачами цих послуг, наявних в матеріалах справи, предмет договорів стосується обов`язків сторін щодо безперебійного надання/споживання послуг на умовах, визначених договором та додатками до нього, без зазначення у тексті договорів та додатків щодо передумови про обов`язок пред`явлення паспорта водокористувача та відповідальності щодо його змісту.
Колегія суддів погоджується з висновком Відповідача про те, що обумовлення прийняття контрагентами - юридичними та фізичними особами, у власності яких є нежитлові приміщення, водопостачання та водовідведення в яких відбувається через мережі балансоутримувача житлового фонду, зобов`язань надати додаткову інформації у вигляді паспорта водокористувача, яка вже відображена у інших документах, що також подаються при укладанні договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, є проявом експлуатуючої поведінки, оскільки за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору.
Пункт третій частини другої статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” забороняє обумовлення угод прийняттям контрагентом додаткових зобов`язань, які за своєю природою або за торговими звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору. Зв`язування товарів (послуг) визначається як встановлення обов`язковою умовою для укладання угоди взяття іншими сторонами угоди обов`язків, які не мають нічого спільного з предметом договору.
Колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок відповідача про те, що у цьому випадку примушування торгових партнерів відбувається не шляхом внесення відповідного положення до договору (контракту), а шляхом реалізації послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення за умови виготовлення (заповнення та надання на погодження) паспорта водокористувача, що передбачає відповідальність за об`єктивність даних у цьому паспорті. Підприємство, як домінуючий суб`єкт господарювання, демонструє ринкову владу, пов`язуючи відповідальність за об`єктивність інформації у вигляді розробленої ним форми документу, надання якого не передбачено чинним законодавством України, з підставами для укладання договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, предмет та умови якого не стосується відповідальності за об`єктивність паспорту водокористувача.
При цьому враховується судом також й той факт, що альтернатива в отриманні послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення на момент виникнення правовідносин у заявників була відсутня.

Надані КП "Дніпроводоканал" до матеріалів справи судові рішення різних судових інстанцій, в яких досліджувались питання чинності та обов`язковості Правил № 129, зокрема, по справах № 904/8469/17, № 904/6664/17, № 904/714/18, № 904/4741/18, № 904/150/18, № 904/598/19, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у даній справі жодна із сторін не ставить під сумнів чинність та обов`язковість Правил № 129.
Крім того, Позивачем наведено рішення судових органів, в яких спірні питання стосувались відносин Відповідача з суб`єктами господарювання, які мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему.

В апеляційній скарзі наведено інформацію про рішення органів місцевого самоврядування: Білоцерківської міської ради Київської області, виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, виконавчого комітету Вінницької міської ради, виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, Харківської міської ради, Київської міської ради, якими затверджені місцеві правила приймання стічних вод у систему централізованого водовідведення та які передбачають надання суб`єктами господарювання паспорту водного господарства при укладенні договорів на послуги водопостачання та водовідведення.
Водночас, Позивачем не доведено фактичної інформації, що на підставі даних Правил скидання стічних вод суб`єктами господарювання вчиняються ті ж самі дії, що є предметом даної справи: обумовлення укладання договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення прийняттям суб`єктами господарювання, фізичними особами-підприємцями, фізичними особами власниками нежитлових приміщень, об`єкти яких розташовані у багатоквартирних будинках, які не мають на балансі мережі водопостачання та водовідведення та не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження безпосередньо у каналізаційну систему, а скидають у внутрішньобудинкову мережу балансоутримувача житловою будинку, зобов`язань оформлення паспорту водного господарства.
Отже, не доведено, що наведені Позивачем рішення органів місцевого самоврядування стосуються предмету справи № 54/22-18, тому не можуть бути належним доказами у справі № 904/5904/20.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що рішення адміністративної колегії територіального відділення від 17.08.2020 №54/32-р/к у справі №54/22-18 прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, в межах компетенції територіального відділення, з дотриманням Конституції України, Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Закону України "Про захист економічної конкуренції", та інших законів і нормативно-правових актів, а висновки викладені в ньому зроблені на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скаргах і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, -                                                                 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро на рішення    Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5904/20 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5904/20 – залишити без змін.
Судові витрати Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.04.2021.
       
Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                                         М.О. Дармін