ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/536/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Будішевської Л.О., Аленіна О.Ю.,
при секретарі судового засідання: Земляк А.В.,
за участю представників:
від Фізичної особи-підприємця Коломиї Олега Ярославовича – Синько О.А.,
від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" – Максимов О.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 про забезпечення позову, прийняту суддею Демешиним О.А., м. Одеса, 
у справі №916/536/21
за позовом: Фізичної особи-підприємця Коломиї Олега Ярославовича
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК"
про визнання договору продовженим

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 р. Фізична особа-підприємець Коломия Олег Ярославович звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", в якому просив визнати укладений між сторонами договір про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №95 від 13.06.2020 продовженим на такий самий строк, на який він був укладений, і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом одного місяця після закінчення строку укладеного між сторонами договору про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №95 від 13.06.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" до позивача не надходило заяв про припинення даного договору або зміну його умов, у зв`язку з чим Фізична особа-підприємець Коломия Олег Ярославович продовжив користуватися торговим місцем для встановлення 20-футових контейнерів і здійснення торгівельної діяльності та сплачувати орендну плату, а тому вищенаведений договір продовжив свою дію на такий самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, проте відповідач пролонгації договірних відносин безпідставно не визнає та, посилаючись на припинення цього договору, вимагає звільнення визначеного у вказаному договорі торгового місця шляхом вивозу належних позивачу 20-футових металевих контейнерів.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 02.03.2021 відкрито провадження у справі №916/536/21.
Звертаючись до місцевого господарського суду із даною позовною заявою, позивачем одночасно було подано заяву про забезпечення позову б/н від 01.03.2021 (вх.№2-278/21 від 01.03.2021), в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу демонтувати, вивозити, переміщувати на інше місце 20-ти футові контейнери, розміщені на торговому місці на території КП №1 ТК №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" за умовами договору №95 від 13.06.2020, а також заборони останньому укладати договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності, на підставі яких надавати іншим особам у користування для встановлення 20-ти футових контейнерів торгове місце, орендоване Фізичною особою-підприємцем Коломиєю Олегом Ярославовичем за умовами договору №95 від 13.06.2020, до набрання рішенням у даній справі законної сили.
В обґрунтування даної заяви позивач посилався на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" зверталося до нього з повідомленням про намір примусового переміщення належних Фізичній особі-підприємцю Коломиї Олегу Ярославовичу 20-футових металевих контейнерів, розташованих на торговому місці, переданому останньому у користування на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №95 від 13.06.2020, при цьому у разі вчинення відповідачем зазначених дій та укладення ним відповідного договору про передачу вказаного торгового місця у користування іншим особам ефективне поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду у даній справі, у випадку задоволення позову буде унеможливлене.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 у справі №916/536/21 (суддя Демешин О.А.) задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Коломиї Олега Ярославовича про забезпечення позову б/н від 01.03.2021 (вх.№2-278/21 від 01.03.2021); в якості забезпечення позову у справі №916/536/21 до набрання рішенням у даній справі законної сили заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" демонтувати, вивозити та переміщувати на інше місце 20-ти футові контейнери, розміщені на території КП №1 ТК №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" на торговому місці, що є предметом договору про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №95 від 13.06.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" та Фізичною особою-підприємцем Коломиєю Олегом Ярославовичем, та заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" укладати з іншими особами договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання у користування торговельного місця, яке є предметом договору про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №95 від 13.06.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" та Фізичною особою-підприємцем Коломиєю Олегом Ярославовичем.
Вказана ухвала суду мотивована існуванням реальної загрози того, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у випадку, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідач на підставі відповідного договору передасть торгове місце, яке раніше за спірним договором про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №95 від 13.06.2020 було надане у користування Фізичній особи-підприємцю Коломиї Олегу Ярославовичу, або у примусовому порядку звільнить зазначене торгове місце від               20-футових металевих контейнерів позивача шляхом їх переміщення на іншу територію, позивач не зможе захистити свої права в межах даного судового провадження без нових звернень до суду.
Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 у справі №916/536/21 скасувати.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на недоведеності позивачем наявності правових підстав для вжиття у даній справі обраних ним заходів забезпечення позову, оскільки останнім до місцевого господарського суду не подано доказів на підтвердження існування імовірності утруднення виконання судового рішення у разі незастосування цих заходів. Крім того, апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що заява Фізичної особи-підприємця Коломиї Олега Ярославовича про забезпечення позову б/н від 01.03.2021 (вх.№2-278/21 від 01.03.2021) не відповідає вимогам процесуального закону, адже не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а тому суд першої інстанції на підставі частини сьомої статті 140 Господарського процесуального кодексу України повинен був повернути зазначену заяву без розгляду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 19.03.2021 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 06.04.2021 справу №916/536/21 призначено до розгляду на 19.04.2021 о 10:00.
Між тим у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Поліщук Л.В. з 19.04.2021 за розпорядженням керівника апарату суду №93 від 19.04.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/536/21.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 для розгляду апеляційної скарги у справі №916/536/21 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Аленіна О.Ю.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у визначеному складі суддів справу №916/536/21 прийнято до свого провадження.
У судовому засіданні 19.04.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" апеляційну скаргу підтримав, представник Фізичної особи-підприємця Коломиї Олега Ярославовича висловив заперечення проти її задоволення.
Фізична особа-підприємець Коломия Олег Ярославович своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" ("Промринок") та Фізичною особою-підприємцем Коломиєю Олегом Ярославовичем ("Підприємець") укладено договір про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №95 (далі – договір №95 від 13.06.2020), відповідно до пункту 1.1 якого предметом цього договору є послуги зі створення умов для торговельної діяльності, які Промринок надає за плату Підприємцю, а Підприємець приймає і зобов`язується здійснювати торгівельну діяльність згідно з законодавством України.
За умовами підпунктів 2.1.1, 2.1.3 пункту 2.1 договору №95 від 13.06.2020 Промринок зобов`язується надати Підприємцю в строкове користування торгове місце на території    КП №1 ТК №1 для встановлення 20-ти футових контейнерів і здійснення з них торгівельної діяльності, а також не перешкоджати Підприємцю в користуванні контейнерами та здійсненні торговельної діяльності у разі дотримання законодавства, умов цього договору і прав інших осіб.
У підпункті 2.3.1 пункту 2.3 договору №95 від 13.06.2020 узгоджено, що Підприємець зобов`язується встановити на вказаному в цьому договорі місці контейнери та повідомити договірному відділу Промринку заводські номери.
В силу пункту 3.1 договору №95 від 13.06.2020 Підприємець сплачує послуги за встановленими Промринком розцінками не пізніше 10-го календарного числа місяця, за який здійснюється оплата.
Термін дії даного договору до 31.12.2020. Договір може бути пролонгований або переукладений сторонами на новий термін. Договір є укладеним з дня його підписання сторонами і з цього ж дня втрачає силу договір №95 від 21.03.2019 (пункти 5.3, 5.6 договору №95 від 13.06.2020).
23.12.2020 позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" заяву б/н від 23.12.2020, в якій, посилаючись на закінчення 31.12.2020 терміну дії укладених між сторонами договорів про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності, зокрема, договору №95 від 13.06.2020, просив пролонгувати останній строком на 10 років.
У відповідь на вищенаведене звернення відповідач листом №11 від 09.01.2021 повідомив Фізичну особу-підприємця Коломию Олега Ярославовича про відсутність наміру продовжувати строк дії договору №95 від 13.06.2020 та укладати нові договори (договори на новий строк) про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо торговельного місця №95 на території контейнерної площадки №1 торговельного комплексу №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", у зв`язку з чим просив у строк не пізніше 12.02.2021 звільнити вказане торговельне місце від розміщених на них 20-футових металевих контейнерів.
В подальшому в адресованому Фізичній особі-підприємцю Коломиї Олегу Ярославовичу листі №78 від 15.02.2021 відповідач, зазначаючи про нездійснення позивачем вивезення металевих контейнерів у встановлений строк, проінформував останнього про те, що 19.02.2021 металеві контейнери, які знаходяться на торговельному місці №95 на території контейнерної площадки №1 торговельного комплексу №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", будуть переміщені на територію автогосподарства №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", при цьому після їх переміщення позивач матиме можливість безперешкодно отримати зазначені контейнери (включаючи майно, що перебуває в них).
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд послався на існування реальної загрози того, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки Фізична особа-підприємець Коломия Олег Ярославович не зможе захистити свої права в межах даного судового провадження без нових звернень до суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.
Отже, забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).
Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 09.09.2019 у справі №924/433/19.
Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання укладеного між сторонами договору про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №95 від 13.06.2020 продовженим на такий самий строк, на який він був укладений, і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Отже, апеляційний господарський суд враховує, що у даній справі заявник звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, а відтак у даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.
З огляду на викладене, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта про неподання позивачем доказів на підтвердження існування імовірності утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову, адже з урахуванням того, що предметом позову у даній справі є вимога немайнового характеру, вказана підстава вжиття заходів забезпечення позову дослідженню не підлягає, у зв`язку з чим можливість застосування обраних Фізичною особою-підприємцем Коломиєю Олегом Ярославовичем заходів забезпечення позову не ставиться в залежність від імовірності ускладнень в процесі виконання судового рішення.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі №910/773/19.
Таким чином, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до істотного ускладнити чи неможливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.
При цьому апеляційним господарським судом враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі №914/120/19.
Звертаючись з позовом у даній справі, Фізична особа-підприємець Коломия Олег Ярославович послався на безпідставне невизнання відповідачем пролонгації з позивачем договірних відносин, що виникли на підставі укладеного між сторонами договору №95 від 13.06.2020, яким передбачено встановлення позивачем 20-ти футових контейнерів на торговельному місці, розміщеному на території контейнерної площадки №1 торговельного комплексу №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК".
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, листом №11 від 09.01.2021 відповідач повідомив Фізичну особу-підприємця Коломию Олега Ярославовича про відсутність наміру продовжувати строк дії договору №95 від 13.06.2020 та укладати нові договори (договори на новий строк) про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо торговельного місця №95 на території контейнерної площадки №1 торговельного комплексу №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", у зв`язку з чим просив у строк не пізніше 12.02.2021 звільнити вказане торговельне місце від розміщених на них 20-футових металевих контейнерів.
Крім того, в адресованому Фізичній особі-підприємцю Коломиї Олегу Ярославовичу листі №78 від 15.02.2021 листі відповідач, зазначаючи про нездійснення позивачем вивезення металевих контейнерів у встановлений строк, проінформував останнього про те, що 19.02.2021 металеві контейнери, які знаходяться на торговельному місці №95 на території контейнерної площадки №1 торговельного комплексу №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", будуть переміщені на територію автогосподарства №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК".
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність позивачем існування реальної загрози того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", яке конкретно повідомило про своє небажання продовжити Фізичній особі-підприємцю Коломиї Олегу Ярославовичу термін користування торговельним місцем, передбаченим в договорі №95 від 13.06.2020, а також про намір примусового звільнення вказаного торговельного місця від розміщених на ньому металевих контейнерів позивача, може демонтувати та перемістити на інше місце зазначені 20-ти футові контейнери і укласти з іншими особами договір про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання у користування торговельного місця, яке є предметом укладеного між сторонами договору №95 від 13.06.2020, про визнання продовженим якого заявлено позов у даній справі.
Враховуючи викладене, з огляду на відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження того, що заявлені позивачем та, відповідно, вжиті місцевим господарським судом заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", беручи до уваги те, що у випадку, якщо до закінчення розгляду справи належні позивачу 20-ти футові металеві контейнери будуть переміщені на інше місце, а визначене в спірному договорі торговельне місце, на якому останні були встановлені, передане за відповідним договором іншій особі, Фізична особа-підприємець Коломия Олег Ярославович у разі задоволення позову не зможе захистити або поновити свої права в межах даного судового провадження без нових звернень до суду (зокрема, без звернення з позовами про недійсність укладеного між відповідачем та новим користувачем договору про надання у користування торговельного місця або про усунення перешкод у користуванні торговельним місцем, що є предметом спірного договору, або про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, у тому числі повернути належні позивачу 20-футові металеві контейнери на вказане торговельне місце, тощо), Південно-західний апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок Господарського суду Одеської області про те, що адекватними та такими, що забезпечують збалансованість інтересів учасників справи, у повному обсязі співвідносяться із заявленою позивачем вимогою та гарантує досягнення реального і ефективного захисту порушених прав у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, є заходи забезпечення позову у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" демонтувати, вивозити і переміщувати на інше місце 20-ти футові контейнери, розміщені на території КП №1 ТК №1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" на торговому місці, що є предметом укладеного між сторонами договору №95 від 13.06.2020, та укладати з іншими особами договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання у користування вказаного торговельного місця.
Крім того, колегія суддів зазначає, що застосовані у даній справі заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та мають наслідком збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Стосовно доводів скаржника про те, що місцевий господарський суд повинен був повернути заяву Фізичної особи-підприємця Коломиї Олега Ярославовича про забезпечення позову б/н від 01.03.2021 (вх.№2-278/21 від 01.03.2021) без розгляду у зв`язку з тим, що остання не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, апеляційним господарським судом оцінюються критично, оскільки частиною першою статті 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право, а не обов`язок суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), відтак розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм статей процесуального закону.
Саме така стала правова позиція Верховного Суду викладена у низці постанов, зокрема, від 30.11.2020 у справі №910/217/20, від 25.02.2019 у справі №924/789/18, від 18.06.2019 у справі №904/661/19, від 11.06.2019 у справі №916/2933/18, від 14.08.2019 у справі №910/3802/18 та від 10.10.2019 у справі №916/1572/19.
Таким чином, оцінивши доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність істотного ускладнення або неможливості ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з законним та обґрунтованим висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяву Фізичної особи-підприємця Коломиї Олега Ярославовича про забезпечення позову б/н від 01.03.2021 (вх.№2-278/21 від 01.03.2021).
З огляду на викладене та враховуючи те, що твердження апелянта щодо порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 03.03.2021 про забезпечення позову у справі №916/536/21 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись статтями 136, 137, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 про забезпечення позову у справі №916/536/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 21.04.2021.

Головуючий суддя                                                             С.В. Таран

Суддя                                                                                 Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                 О.Ю. Аленін