ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року	Львів	Справа № 140/17600/20 пров. № А/857/7532/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПМК - Трейд", 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року  (суддя – Андрусенко О.О., час ухвалення – не зазначений, місце ухвалення – м.Луцьк, дата складання повного тексту – не зазначена), 
в адміністративній справі №140/17600/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПМК - Трейд" до Головного управління ДПС у Волинській області, 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

                                                              встановив:  

У грудні 2020 року позивач ТзОВ "ВПМК - Трейд" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 року №0039200705 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20000 грн.. 
Відповідач ГУ ДПС у Львівській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Вважаючи вимоги позивача безпідставними, просив відмовити у задоволенні позову повністю. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 03.03.2021 року не погодився позивач ТзОВ "ВПМК - Трейд" та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржене рішення суду незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що висновки, викладені в акті фактичної перевірки ГУ ДПС у Волинській області №18237/03-20-07-05/40768381 (бланк 000706) від 23.11.2020 р., на підставі якого приймалось податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 15.12.2020р. №0039200705, не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству, а тому оскаржене податкове повідомлення-рішення має бути скасоване. Також зазначає апелянт, що в наказі про проведення фактичної перевірки не вказано, коли і від кого була отримана інформація, яка б свідчила про можливі порушення ТзОВ "ВПМК - Трейд" та в результаті якої попередньої перевірки були виявлені порушення законодавства. Тому вважає скаржник, що у відповідача не було підстав для видання наказу на проведення фактичної перевірки АЗС №3 ТзОВ "ВПМК - Трейд". Покликається скаржник і на те, що акт фактичної перевірки не зареєстровано ні в органі ДПС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання, ні в органі ДПС за місцем державної реєстрації суб`єкта господарювання. Також вважає апелянт, що при проведенні фактичної перевірки АЗС №3 ТзОВ «ВПМК-Трейд» працівниками ГУ ДПС у Волинській області були порушені п.80.2. ст.80, п.82.3. ст.82, п.86.5. ст.86, п.52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ. Вважає скаржник, що за правилами ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних виробів, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР, які дозволяють ТзОВ «ВПМК-Трейд» зберігати пальне на АЗС №3 без отримання ліцензії на право зберігання пального, незважаючи на те чи належить воно підприємству, чи іншим суб`єктам господарювання. Щодо залишку №2 в резервуарі, то вказує, що резервуар №2 значний період не використовується ТзОВ «ВПМК-Трейд» в технологічному виробничому процесі підприємства та не введений в експлуатацію, у ньому зберігається так званий «мертвий залишок» бензину А-92, який технічно не можна підняти в паливно-роздавальну колонку, його можна тільки відкачати з резервуару. При знятті даних з РРО на протязі 2019-2020 рр. по даному резервуару не відображається ні приходу, ні розходу бензину А-92. Цей залишок знаходиться в резервуарі №2 для збереження придатності. ТзОВ «ВПМК-Трейд» не вилучило дані про залишок в резервуарі №2 з Х-звітів і Z-звітів РРО АЗС №3, тому що тоді б на АЗС утворились необліковані залишки пального, що є порушенням чинного законодавства, та може привести до штрафних санкцій з боку ДПС під час перевірки. За вказаних обставин вважає, що у ТзОВ «ВПМК-Трєйд» не виникало обов`язку надавати до центрального органу виконавчої влади електронні документи, шо містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального по вищевказаному недіючому резервуару та встановлювати витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники і вносити дані щодо нього в Єдиний державний реєстр. Вважає скаржник, що ТзОВ “ВПМК-Трєйд” не було допущено порушень пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 03.03.2021 року та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задоволити. 
Відповідач ГУ ДПС у Волинській області подав відзив на апеляційну скаргу позивача ТзОВ “ВПМК-Трєйд”, у якому висловив незгоду з її доводами, вважаючи їх безпідставними. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Головним управлінням ДПC у Волинській області на підставі пп. 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп. 80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80, п.80.8 ст.80 Податкового кодексу України видано наказ від 12.11.2020 №2421 “Про проведення фактичної перевірки” господарської одиниці – автозаправочної станції AЗC, на якій здійснює господарську діяльність TзOB «ВПМК-Трєйд», що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Зв`язківців 1-А (а.с. 11). 
Працівниками ГУ ДПC у Волинській області на підставі наказу про проведення перевірки від 12.11.2020 № 2421 та направлень на перевірку від 12.11.2020 №1969 та №1970 (а.с. 53) проведено фактичну перевірку AЗC, на якій здійснює господарську діяльність TзOB «ВПМК-Трєйд», що розташована за адресою: Волинська обл.,  м. Луцьк, вул. Зв`язківців 1-А, за результатами якої складено Акт фактичної перевірки від 23.11.2020 бланк №000706 (а.с. 8-10). 
Вказаним Актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог статті 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” та пп.230.1.3., пп.230.1.2 ст.230 ПК України. 
Не погоджуючись з висновками, викладеними у вищезазначеному акті перевірки, TзOB «ВПМК-Трєйд» подало заперечення від 02.12.2020 до ГУ ДПС у Волинській області (а.с. 20-22). 
Листом від 14.12.2020 №28424/10/03-20-07-05-10 ГУ ДПС у Волинській області повідомило ТзОВ “ВПМК-Трейд”, що надані платником податків копії документів прийняті до уваги та спростовують порушення в частині ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального», але не спростовують висновки перевірки щодо порушення вимог пп.230.1.2, 230.1.3 п.230.1 ст. 230 ПК України (а.с. 24-25). 
ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0039200705 від 15.12.2020, яким за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20000 грн. (а.с. 27). 
Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду. 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, з врахуванням наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
За змістом підп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано ст.80 ПК України, відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5, 80.2.6 п.80.2 якої, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;  у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у  пункті 75.1.3. 
За змістом наказу від 12.11.2020 № 2421, підставою проведення перевірки є пп. 80.2.2., 80.2.5, 80.2.6.  п.80.2 ст.80 ПК України. 
При цьому, норма пп.80.2.5 дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів  статті 16 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” покладені на відповідача. 
Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 по справі № 140/391/19. 
Згідно з п.61.2 ст.61 ПК України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у  статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом. 
Пунктом  62.1 ст.62 ПК України унормовано, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього  Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до  статі 39 цього Кодексу. 
Відповідно до пп.14.1.171 п.14.1 ст.14 ПК України, термін податкова інформація для цілей оподаткування розуміється у значенні, визначеному  Законом України “Про інформацію”. 
Відповідно до частин першої  та другої статті 16 Закону України “Про інформацію”,  податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому  Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається  Податковим кодексом України  та іншими законами. 
Отже, порядок збирання та використання податкової інформації регулюється  ПК України, а в частині, яка ним не врегульована - іншими законодавчими актами. 
Як передбачено пунктом 74.2 статті 74 ПК України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. 
Згідно з п.74.1 ст.74 ПК України,  податкова інформація, зібрана відповідно до цього  Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. 
Отже, дана норма передбачає як підставу проведення фактичної перевірки, здійснення функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів  статті 16 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального”  покладені на відповідача. 
Таким чином, призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень. 
Вказаним спростовуються доводи апелянта (позивача), що у ГУ ДПС у Волинській області не було підстав для видання наказу від 12.11.2020р. №2421 про проведення фактичної перевірки АЗС №3 ТзОВ «ВПМК-Трейд». 
Безпідставними є і посилання скаржника на п.52-2 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України, якою установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), оскільки вказаною нормою також передбачено, що такий мораторій не поширюється на проведення фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами  80.2.2,  80.2.3  та 80.2.5 пункту  80.2 статті 80  цього  Кодексу. 
Відповідно до п.80.5 ст.80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із  статтею 81 цього Кодексу. 
Пунктом  81.1 ст.81 ПК  України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. 
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абзац другий цього пункту). 
Відносно встановлених Головним управлінням ДПС у Волинській області під час проведеної фактичної перевірки позивача ТзОВ «ВПМК-Трейд» порушень вимог пп.230.1.2., пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до абз. б пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України  визначено, що акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального. 
В свою чергу підпунктом 14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України  встановлено, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу. 
Відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №03180314201900128 від 01.07.2019 терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024 позивач здійснює роздрібну торгівлю пальним за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Зв`язківців, 1/А, АЗС №3. 
Згідно з п.230.1. ст.230 ПК України,  акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку. 
Підпунктом  230.1.2. п.230.1 ст.230 ПК України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з  УКТ ЗЕД  2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. 
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: 
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. 
Згідно пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України,  розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з  УКТ ЗЕД  у літрах, приведених до температури 15° С. 
Таким сином, акцизні склади, на території яких здійснюється, в тому числі зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. При цьому, розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів. 
Відповідно до вимог  ст.230 ПК України, постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів (далі – Порядок №891). 
Пунктом 2 Порядку №891 встановлено, що резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці. 
Перевіркою встановлено, що платником податку ТзОВ “ВПМК-Трейд” акцизний склад, АЗС за адресою: м. Луцьк вул. Зв`язківців, 1/А, зареєстровано у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового за уніфікованим номером акцизного складу 1010053. 
Згідно довідки про розпорядника акцизного складу пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, за уніфікованим номером акцизного складу 1010053, ТзОВ “ВПМК-Трейд” надано інформацію щодо розташованих на акцизному складі пального 3 стаціонарних резервуарів та установлених на них рівномірів. 
17.11.2020 на даній АЗС проведено зняття фактичних залишків пального на 4 резервуарах для зберігання пального, що розміщені на АЗС, в ході якого відхилень фактичних залишків пального з залишками запасів по обліку по 4 резервуарах, які відображені в Х-звіті, не встановлено. 
Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що ТзОВ “ВПМК-Трейд” на АЗС за адресою: м. Луцьк вул. Зв`язківців, 1/А введений в експлуатацію резервуар, що розташований на акцизному складі (відображений в Х-звіті РРО резервуар №02 по виду пального бензин А-92), не обладнано рівнеміром лічильником рівня пального у резервуарі та не внесено дані щодо нього в Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарів рівнеміра-лічильника, чим порушено пп. 230.1.2, п.230.1 ст.230 ПК України. 
Крім того, згідно інформаційної бази даних “Податковий облік” надані ТзОВ “ВПМК-Трейд” довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального по акцизному складі містять інформацію за показниками трьох рівнемірів. 
Вказаним підтверджується, що ТзОВ “ВПМК-Трейд” не забезпечено з вини розпорядника акцизного складу надання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального по резервуару (відображений в Х-звіті РРО резервуар № 02 по виду пального бензин А-92) за період з 01.04.2020 по 22.11.2020 в кількості 236 днів, чим порушено пп.230.1.3, п.230.1 ст.230 ПК України. 
Щодо доводів апеляційної скарги в частині залишку пального в резервуарі №2, який значний період не використовується ТзОВ «ВПМК-Трейд» в технологічному виробничому процесі підприємства та не введений в експлуатацію і у ньому зберігається залишок бензину А-92 для збереження придатності даного резервуару, який технічно не можна підняти в паливно-роздавальну колонку. Водночас, при знятті даних з РРО на протязі 2019-2020 рр. по даному резервуару не відображається ні приходу, ні розходу бензину А-92. Цей залишок знаходиться в резервуарі №2 для збереження придатності. 
Вказані доводи позивача спростовуються наступним. 
Матеріалами справи встановлено, що під час проведення перевірки 17.11.2020 на АЗС за адресою: м. Луцьк вул. Зв`язківців, 1/А було проведено зняття фактичних залишків пального на 4 резервуарах для зберігання пального, що розміщені на АЗС, в ході якого відхилень фактичних залишків пального з залишками запасів по обліку по 4 резервуарах, які відображені в Х-звіті, не встановлено. Відповідачем на підтвердження вказаних обставин надано суду Додаток до акта перевірки АЗС за адресою: м. Луцьк вул. Зв`язківців, 1/А про результати перевірки щодо руху палива. 
В матеріалах справи наявні надані позивачем контролюючому органу Х-звіти РРО за 23.11.2020 №1347, за 17.11.2020 №1341, за 16.11.2020 №1340, у яких відображено 4 резервуари із зазначенням залишків пального (а.с. 46-48). 
За визначенням статті 2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”: 
- реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;
- фіскальний звіт - документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний фіскальний звіт) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що застосовується для реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, який містить дані про виконані операції з початку робочої зміни касира.
- денний звіт - це документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.
- електронний фіскальний звіт - це: а) документ, створений реєстратором розрахункових операцій, який переведено у фіскальний режим роботи, що містить дані фіскального звіту, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою; б) документ, створений програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані фіскального звіту, зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою. 
Враховуючи, що резервуар №2, що розташований на акцизному складі  - АЗС за адресою: м. Луцьк вул. Зв`язківців, 1/А є таким, що підключений до РРО, вказана обставина підтверджується Х-звітами, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вказаний вище резервуар був введений в експлуатацію. 
При цьому, посилання позивача (апелянта) на те, що резервуар №2 значний період не використовується ТзОВ “ВПМК-Трейд” в технологічному виробничому процесі, відпуск пального з цього резервуару не здійснюється, залишок пального у даному резервуарі знаходиться нижче заборної труби, що виключає можливість експлуатації даного резервуара, судом не приймаються до уваги, оскільки такі обставини не свідчать про те, що вказаний резервуар не був введений в експлуатацію/виведений з експлуатації, доказів на підтвердження зазначених обставин позивач не долучив до позовної заяви, а також не надав суду першої та апеляційної інстанції. 
Відповідно до п.12 підрозділу 5 розділу  XX ПК України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього  Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: 1) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яка перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.07.2019; 2) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.10.2019; 3) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.01.2020. 
Тобто, при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. 
Відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах передбачена  ст.128-1 ПК України. 
Згідно п.128-1.1 цієї статті, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового. 
З урахуванням встановлено резервуар №02 для зберігання пального, який встановлений на АЗС на якій здійснює господарську діяльність TзOB «ВПМК-Трєйд», що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Зв`язківців 1-А, повинен бути обладнаний рівнемірем-лічильником та дані щодо нього повинні бути внесенні в Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, що спростовує доводи апелянта про відсутність обов`язку надавати до центрального органу виконавчої влади електронні документи, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального по вищевказаному резервуару та встановлювати витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники і вносити дані щодо нього в Єдиний державний реєстр. 
Відповідно до вимог ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи встановлені обставини щодо невиконання обов`язку ТзОВ “ВПМК-Трейд” як розпорядника акцизного складу обладнати резервуар №2, який встановлений на АЗС за адресою: м. Луцьк вул. Звязківців, 1/А рівнемірем-лічильником та внести дані щодо нього в Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області №0039200705  від 15.12.2020, за допущені порушення пп.230.1.3, пп.230.1.2 ст.230 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20000 грн., є правомірним, прийнятим в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому скасуванню не підлягає. 
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду доходить висновків, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Згідно п.6 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд  

                                                           постановив: 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПМК - Трейд" – залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року  в адміністративній справі №140/17600/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПМК - Трейд" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль