22-ц/804/1019/21 
                                                                                263/1133/20 
                                               
Єдиний унікальний номер 263/1133/20     
Номер провадження 22-ц/804/1019/21 

                                                      П О С Т А Н О В А 
                                                ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

29 квітня  2021 року                                                                                    м. Маріуполь 

Донецький апеляційний суд  у складі  колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого судді    Мальцевої Є.Є.,  суддів  Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.,   
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,  
третя особа – ОСОБА_3 , 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_2    на  рішення Жовтневого  районного  суду міста Маріуполя Донецької області від 26 січня    2021 року, ухвалене  у складі судді Шевченко О.А.,   повний текст рішення складений 28 січня   2021 року, у справі за позовом  ОСОБА_4   до ОСОБА_2    про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої  дитини,  

                                                         В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4   звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ,   просила  збільшити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн. щомісяця до повноліття дитини з індексацією встановленого розміру аліментів.  
На обґрунтування зазначила, що 23.02.2016 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу є спільна дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу син знаходиться  на утриманні позивача, а відповідач сплачує аліменти  за рішенням суду від 29.08.2013 року в сумі 500 грн. щомісяця. На час ухвалення судом рішення  про стягнення аліментів  відповідач  був працевлаштований, отримував мінімальну заробітну плату, тому аліменти були визначені з урахуванням обставин на той час. Однак у період з 2015 року по час подання позову відповідач неодноразово працевлаштовувався на судна іноземних судновласників з орієнтованим розміром заробітної плати в розмірі приблизно 3500 доларів США щомісяця, що свідчить про те, що відповідач має постійний і нерегулярний дохід, значно більший за той, що було враховано при винесенні рішення про призначення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .. Враховуючи викладене, з урахуванням того, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку збільшився, і з урахуванням того, що матеріальний стан відповідача змінився в сторону поліпшення,  позивач просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 500 грн. на 7000 грн. щомісячно. 

Рішенням Жовтневого  районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 січня 2021 року позов ОСОБА_4   до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини   задоволений  частково. Вирішено збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі від 20 серпня 2013 року, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнуто з відповідача  в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2   подав  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати   рішення  суду першої інстанції   та ухвалити нове рішення по суті вимог – задовольнити позов частково, змінивши суму аліментів з 500 грн до  2000 грн щомісячно з дня набрання рішенням законної сили; зарахувати 51093,50 грн переплачених відповідачем аліментів в рахунок сум,  що будуть стягнуті з нього в більшому розмірі на підставі нового виконавчого листа про стягнення аліментів. 
В скарзі відповідач вказує, що рішення ухвалено з порушенням вимог процесуального права. Так, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, в той час, як підлягала розгляду в порядку загального позовного провадження. 
При розгляді справи суд допустив інші порушення процесуального права: так, питання про витребування доказів розглянуто поза судовим засіданням, 23.03.2020 року, хоча розгляд справи був призначений на 23.02.2020 року. Далі під час розгляду справи суд також приймав клопотання позивача про витребування доказів з порушенням процесу, що порушило права відповідача, оскільки він був позбавлений можливості висловити свою думку щодо заявлених клопотань про витребування доказів. 
Суд незаконно залучив у якості третьої особи до справи ОСОБА_3 , яка не має ніяких прав та обов`язків стосовно сторін,  що потягнуло незаконне витребування з банку інформації,  в тому числі, про наявність і рух коштів по  валютним рахункам ОСОБА_3 . 
Під час розгляду справи сама ОСОБА_3 просила виключити її з числа учасників справи. 
Таким чином суд незаконно отримав такі докази, тому не повинен був їх брати до уваги. 
Суд не вирішив клопотання відповідача про відкликання з Мангушського ДВС дублікату виконавчого листа за №241/774-13ц, а також про зарахування 51093,50 грн переплачених аліментів в рахунок аліментів, які визначені в збільшеному  розмірі і будуть стягнуті судом на підставі нового виконавчого листа. 
Наведені обставини на  думку відповідача свідчать про однобічний суб`єктивний підхід суду до справи. 
Апеляційна скарга також вмотивована тим, що суд неповно встановив обставини справи, не надав належної оцінки встановленим обставинам, доказам, наданим сторонами. 
Так, суд врахував копії контрактів при визначенні розміру заробітної плати відповідача, в той час, як вони не перекладені, тому не можуть бути оцінені як докази. 
Суд не мав визначати дохід відповідача, виходячи з його заробітків,  що були в минулому. 
Разом з тим на час ухвалення рішення відповідач був безробітний.  На час звернення до суду з апеляційною скаргою, його заробіток складає 8045 грн. Такий дохід дозволяє відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини не більш 2000 грн на місяць. Такої суми, з урахуванням в рівному обсязі обов`язку позивача утримувати сина, достатньо для дотримання інтересів дитини на гідному рівні. 

Позивач ОСОБА_4   надала відзив  на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що апеляційну скаргу  вважає безпідставною, а рішення  суду  від 26 січня 2021 року законним та справедливим, просила залишити його без змін. 
Вказувала, що рішення суду першої інстанції цілком відповідає вимогам процесуального права, оскільки під час розгляду справи процес витребування і отримання доказів судом не був порушений, усі докази отримані законно, і саме для цього була залучена у якості третьої особи по справі ОСОБА_3 – матір відповідача, яка і платила аліменти від його імені і за його дорученням. Тому була об`єктивна необхідність перевіряти її рахунки в банку, тим більш, що встановлено, що саме на її рахунок поступала оплата праці відповідача. 
Звертає увагу, що обставини, викладені в позові заяві, знайшли підтвердження в судовому розгляді. Тому рішення ґрунтовно постановлено на підставі підтверджених належними доказами обставинах.  
Відповідач висновки суду нічим не спростував. 
Відповідно до ч.13 ст.7, ч.ч.1,3 ст.368, ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. Клопотання представника відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи залишено апеляційним судом  без задоволення, оскільки така категорія спорів не відноситься до тих, які законом заборонено розглядати у порядку спрощеного провадження, а згідно з положеннями статті 356 ЦПК України щодо змісту апеляційної скарги, сторона має зазначати, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо);  нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції. Апеляційна скарга відповідача відповідає вказаним критеріям, тому за нею відкрито апеляційне провадження. 
В клопотанні представника відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи, не вказано конкретно, у зв`язку з чим неможливо розглянути справу без виклику сторін. 
Апеляційній суд, у свою чергу, відповідно до ч.1. ст. 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що  ОСОБА_2 і  ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб рішенням суду між сторонам розірвано 23.02.2016 року.  
Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 09.07.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 ( ОСОБА_4 )  стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6   у розмірі 700 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання дружини ОСОБА_7 у розмірі 500 грн.
Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 20.08.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 500 грн., та на утримання дружини ОСОБА_7 у розмірі 200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року внесені  зміни до ч.2ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч.2. ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В лютому 2016 року  ОСОБА_2 написав колишній дружині  розписку, де вказував, що зобов`язується сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 грн. у період знаходження в рейсі та 1500 грн. у період перебування вдома, тобто в період між рейсами.
Відповідно до довідки Мангушського районного відділу державної виконавчої служби від 22.01.2019 року №436/14.44-25, виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_5 на виконанні у відділі не знаходиться з 09.04.2015 року.
Згідно з матеріалами справи, відповідач ОСОБА_2 з 2016 року по 16.01.2020 року  навчається в Азовському морському інституті Національного університету «Одеська морська академія».
Як встановлено судом,  відповідач перерахував на ім`я позивача грошові кошти у сумі 116150 грн. за період з квітня 2013 року по березень 2020 року; також товарними чеками підтверджується витрати відповідача на придбання одягу на суму 1544 грн. у ТОВ «Глорія Джинс».

Позивач  ОСОБА_4 працює в ДП Маріупольський морський торгівельний порт з 16.10.2018 року на посаді черговий пульту, її середній заробіток становить 11144,04 грн.

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те,  що син став старше, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку збільшився, а матеріальний стан відповідача змінився в сторону поліпшення,  тому, вважаючи, що сума в 500 грн щомісячно є явно недостатньою для належного утримання дитини,  просила суд збільшити розмір аліментів з 500 грн. на 7000 грн. щомісячно. 

Судом першої інстанції правильно зазначено, що за правилами, передбаченими ст. ст. 181 - 184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи судом також на підставі  листа ДК «ДАНАОС Україна» №25/LK від 08.05.2020 року встановлено, що  за посередництвом ДК «ДАНАОС Україна» ОСОБА_2 було укладено три договори про працевлаштування на посаду матроса першого класу, а саме: від 06.04.2017 року, від 21.03.2018 року, від 14.04.2019 року з базовою ставкою нарахування заробітної плати 680 доларів США. При цьому зазначено,  ДК «ДАНАОС Україна» є лише посередником у працевлаштуванні, та не володіє інформацією про суми, що фактично отримані моряками.
Згідно  з повідомленням територіального сервісного центру МВС №1441 від 31 жовтня 2020 року станом на 28.10.2020 року за ОСОБА_2   зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 21093 1499.
Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації станом на 15.10.2020 року ОСОБА_2   у період з 15.10.2015 року по 15.10.2020 року перетинав державний кордон України на виїзд - 5 разів, на в`їзд – 5 разів.
Відповідно до розрахунку, наданого Мангушським районним відділом державної виконавчої служби від 27.10.2020 року за ВП №62039168, переплата ОСОБА_2 по аліментам за період з 01.01.2015 року по 27.10.2020 року,  складає 51093,50 грн.
Згідно  з відомостями,  наданими відокремленим підрозділом ДК «ДАНАОС Україна» у м.Маріуполі  07.12.2020 року, останній раз за посередництвом ДК «ДАНАОС Україна» з ОСОБА_2 було укладено строковий трудовий договір 12.04.2019 року.
Як вбачається з відомостей, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, у період з 01.06.2020 року по 30.11.2020 року ОСОБА_2 перетнув державний кордон України на виїзд 22.06.2020 року, на в`їзд 23.11.2020 року. У зазначений період часу на рахунок його матері ОСОБА_3 , відкритий в ПАТ «ПУМБ», надходили кошти в іноземній валюті.
Проаналізувавши наведені обставини,  суд вважав їх такими,  що мають істотне значення для зміни розміру аліментів в розумінні ч.1 ст.184 СК України, оскільки характеризують матеріальне становище відповідача. 
Тому, суд вважав підтвердженим розмір заробітної плати відповідача, що становить що найменш 1500 доларів США. 
Суд об`єктивно відкинув доводи відповідача, що на теперішній час він офіційно не працевлаштований, та враховуючи економічне становище в країні та епідемію коронавірусу, не може передбачити,  коли отримає новий контракт, оскільки в розпорядженні суду була  інформація з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України  про те, що ОСОБА_2 перетнув державний кордон України на виїзд 22.06.2020 року, на в`їзд 23.11.2020 року, що дало змогу зробити висновок про укладення відповідачем чергового робочого контракту.

У такі обставини відповідачем ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі не спростовані.  

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р. який набув чинності 08 липня 2017 року,  ч.2 ст. 182 СК України викладена в новій редакції, де, зокрема, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд зазначає, що закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.
Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.
Суд врахував вказані норми і обґрунтовано вказав, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.
Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у 2020 році в Україні склав з 01.01.2020 р. - 2218 грн., з 01.07.2020 р. - 2318 грн., а з 01.12.2020 р. - 2395 грн.
Таким чином на теперішній час, аліменти у розмірі 500 грн. не забезпечують навіть прожитковий мінімум, встановлений в 2020 році для дитини відповідного віку.
Таким чином, суд об`єктивно прийняв до уваги,  що відповідач має працездатний вік, зобов`язаний як батько утримувати дитину, має можливість надати таке утримання, тому зміна розміру аліментів можлива,  але з урахуванням вищевикладених обставин, вважав за можливе задовольнити вимоги позивача частково -  змінити розмір стягуваних аліментів з 500 гривень щомісячно на 5000 грн., виходячи з того, що такий розмір стягуваних аліментів в даному спорі є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. 
При цьому вказує, що у відповідності до вимог сімейного законодавства при вирішенні питання про розмір аліментів враховано і нерегулярний дохід відповідача, і його стан здоров`я, матеріальне становище дитини, відсутність перебування на утриманні відповідача інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи. 

Не погодитися із таким висновком суду неможливо. 

Вбачається, що суд першої інстанції  у відповідності до положень статті 89  ЦПК України оцінив надані позивачем докази, які в тому числі були витребувані судом з дотриманням норм ЦПК України, у сукупності із усіма іншими доказами і в розрізі встановлених в суді обставин. Тому об`єктивно і обґрунтовано постановив рішення, в якому мотивував причини прийняття доказів, і причини відхилення заперечень відповідача, які нічим об`єктивно не підтверджені. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд незаконно  врахував докази матеріального стану відповідача, носять загальний характер, не спростовують висновків суду, зводяться до незгоди із судовим рішенням, інших обставин, які б вплинули на думку колегії суддів щодо правильності рішення суду, відповідачем  не наведено. 
Посилання відповідача в апеляційній скарзі про порушення процесу, пов`язані із порядком витребування доказів, не знайшли свого підтвердження: законом не передбачено розгляд питання про витребування доказів з обов`язковим повідомленням сторін по справі. Крім того, суд розглядав справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання про залучення до справи третьої особи ОСОБА_3 позивачем достатньо обґрунтовано, з оскарженого рішення не вбачається, щоб її інтереси були будь-яким чином порушені, рішення вона не оскаржує. Тому колегія суддів вважає, що такі доводи апеляції не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права,  яке призвело до неправильного вирішення справи.
Аргументи апеляційної скарги про те, що суд незаконно розглянув справу в порядку спрощеного провадження, не є слушними з огляду на положення п.1 ч.4 статті 274 ЦПК України, за якою в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах,  що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; {Пункт 1 частини четвертої статті 274 із змінами, внесеними згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020}. Позивач звернулася до суду 27.01.2020 року, і на час її звернення до суду спір про збільшення розміру аліментів вже підлягав розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
Отже, з урахуванням норм закону і обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не спростовано висновок суду першої інстанції стосовно можливості   задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів, і саме у визначеному  судом розмірі. 

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом не надано об`єктивної оцінки обставинам справи, не є слушними, спростовуються змістом оскарженого рішення -  обставини, які він вважає недоведеними, встановлені судом,  були предметом перевірки,  їм надана відповідна мотивована правова оцінка. Твердження відповідача  в апеляційній скарзі зводяться до незгоди із висновками суду щодо оцінки доказів,  однак обставин, встановлених судом, не спростовують.  
Таким чином, колегія суддів вважає,  що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального  права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує  можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскарженого рішення, і на висновки  суду не впливають, тому в їх задоволенні належить  відмовити.      
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У контексті вказаної практики апеляційний суд вважає наведене судом першої інстанції обґрунтування оскарженого рішення  достатнім.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,381-382 ЦПК України, апеляційний суд 
                                                    П О С Т А Н О В И В:
   
Апеляційну  скаргу ОСОБА_2    залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого  районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 січня   2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст судового рішення складений 29 квітня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                         Є.Є. Мальцева 

Судді:                                                                                                М.Ю. Лопатіна

                                                                                                            О.М. Пономарьова