ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7919/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу	 Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Базис» 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 04.12.2019р. у справі №160/7919/19	
за  позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Базис»	
до: про:	Головного управління ДПС у Дніпропетровській області   визнання бездіяльності  протиправною та зобов`язання вчинити певні дії   	
ВСТАНОВИВ:
           15.08.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Базис» (далі – ТОВ «ВКФ Базис» ) звернулось  до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 4-11 том 1/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2019р.  за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі  №160/7919/19   та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2 том 1/
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що підприємство відповідно до договору оренди від 29.07.2008р. є  орендарем земельної ділянки площею 5,0133 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1210100000:09:265:0016, цей договір укладено на 15 років. На підставі витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 01.02.2016р. № 03-07/010216/3, яка становила 85572567,28 грн., позивачем було задекларовано та сплачено земельний податок за 2016 рік у розмірі 2517182,04 грн., але у подальшому, а саме 25.06.2019 р. на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 р. у справі № 804/1131/18 Головним управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було видано новий витяг    з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1406-4300, згідно якого    нормативно грошова оцінка земельної ділянки    за 2016 рік становить 47810829,61 грн. Позивач вважає, що внаслідок зменшення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка перебуває у нього у користуванні, зменшився розмір земельного податку за 2016р. і сума переплати становить  1132851,84 грн, і він з моменту отримання витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 25.06.2019р.  № 1406-4300 отримав право на відшкодування суми переплати грошового зобов`язання по земельному податку за 2016 рік, тому    15.07.2019р. підприємство звернулось із заявою    про повернення надміру сплачених коштів до податкового органу за місцем обліку, але 07.08.2019 р. відповідачем відмовлено у поверненні коштів з посиланням на приписи пункту 50.1 статті 50 та пункту 102.2 статті 102 Податкового кодексу України (далі – ПК України). Позивач вважає бездіяльність податкового органу, відповідача у справі, щодо повернення йому зайво сплаченої суми земельного податку за 2016р. протиправною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, як платника податків, зазначені у листі відповідача норми податкового законодавства, які на думку відповідача дають можливість не повертати позивачу зайво сплачену суму земельного податку, взагалі не регулюють відносини які виникли з цього приводу, тому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність щодо невиконання вимог п. 43.5 ст. 43 ПК України, а саме, не підготування висновку про повернення надмірно сплачених сум грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік з відповідного бюджету та не подання його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування; - зобов`язати відповідача підготувати висновок про повернення позивачу  надміру сплачених грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік у сумі 1132851,84 грн. та подати його до виконання до відповідної державної казначейської служби.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019р. у справі №160/7919/19   в задоволенні адміністративного позову ТОВ «ВКФ Базис» до Головного управління ДФС  у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено / а.с. 148-150 том 1/.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 04.12.2019р. у цій справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 156-165 том 1/, та 21.01.2020р. апеляційна скарга позивача, разом з матеріалами адміністративної справи №160/7919/19  , надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 155 том 1/.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020р.  у справі №160/7919/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ВКФ Базис» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019р. у справі №160/7919/19   / а.с. 169 том 1/ та апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 15 годин 30 хвилин 10.03.2020р. / а.с. 170/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 171-174 том 1/.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 156-165 том 1/, з урахуванням додаткових письмових пояснень / а.с. 195-202 том 1/, на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 04.12.2019р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем вимоги адміністративного позову у повному обсязі. 
Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 175-177 том 1/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства,  просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 04.12.2019р. у цій справі залишити без змін.
З матеріалів цієї адміністративної справи вбачається, що апеляційний розгляд цієї адміністративної справи у судовому засіданні неодноразово  переносився та відкладався за певними об`єктивними причинами  і в останнє  справу було призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 15 годин 30 хвилин 15.06.2021р. / а.с. 218 том 2/, про що судом було у встановлений чинним процесуальним законодавством повідомлено учасників справи /а.с. 219-221 том 2/.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 15.06.2020р.  у справі №160/7919/19 (внесена до протоколу судового засідання)  здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача – Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, правонаступником -  Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області / а.с. 226 том 2/.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від  04.12.2019р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем у справі позовні  вимоги  у повному обсязі.
Представник відповідача  у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, та просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 04.12.2019р. у цій справі залишити без змін.
Заслухавши у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ТОВ «ВКФ Базис», позивач у справі,  зареєстроване як юридична особа 21.02.2007 р.    та перебуває на податковому обліку у відповідача у справі. 
На підставі договору оренди    від 29.07.2007 р., який укладено з Дніпровською міською радою,  позивач  є орендарем земельної ділянки площею 5,0133    з кадастровим номером 1210100000:09:265:0016, яка розташована       за адресою: АДРЕСА_1 . / а.с. 14-34 том 1/.
Відповідно до витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки,  кадастровий номер 1210100000:09:265:0016,  від 01.02.2016 р. № 03-07/010216/3    , нормативно грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки встановлена у розмірі 85572567,28 грн. / а.с. 35 том 1/
10.02.2016 р. ТОВ « ВКФ Базис» було подано податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік, у якій позивачем самостійно визначено зобов`язання з орендної плати у розмірі 2567177,02 грн. виходячи з нормативно грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 85572567,28 грн., та у період з лютого 2016р. по січень 2017 р. визначена сума земельного податку була сплачена позивачем, шляхом внесення щомісячного платежу розмір якого зазначено у декларації / а.с. 55-73 том 1/.
ТОВ «ВКФ Базис» вважав, що застосування Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області    при формуванні витягу від 01.02.2016 р. № 03-07/010216/3  коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік (1,249) та 2015 рік (1,433) є   протиправним, що призвело до збільшення самої нормативно грошової оцінки земельної ділянки, наслідком чого стало збільшення розміру земельного податку, який підлягає сплаті у 2016р., позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповідним позовом за яким було відкрито провадження у справі № 804/959/17.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2018р. у  справі № 804/959/17 в задоволенні адміністративного позову ТОВ ВКФ «ВКФ Базис» відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2018р. провадження у справі    № 804/959/17 зупинено до вирішення справи   №   804/1324/17   в касаційній інстанції.
Також ТОВ «ВКФ «Базис» було  оскаржено  до суду    Витяг № 29/220118/03-07 від 23.01.2018р. із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:09:265:0016 на 2018 р., та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 р. у справі №804/1131/18 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо індексації нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, введеної в дію з 01.01.2016 р., із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік (1,249) та 2015 рік (1,433) при формуванні витягу № 29/220118/03-07 від 23.01.2018 р. із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:09:265:0016, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області здійснити перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки на 2018 рік, площею 5,0133 га, кадастровий номер 1210100000:09:265:0016, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік (1,249) та 2015 рік (1,433) та видати новий витяг землекористувачу – ТОВ «ВКФ Базис», і це рішення суду набрало законної сили 24.01.2019р. відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019 р. у справі № 804/1131/18 /а.с. 3-48 том 1/. 
25.06.2019 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 р. у справі № 804/1131/18 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019 р.,       сформовано витяг № 1406-4300 з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:09:265:0016 станом на 2016 рік, у якому нормативно грошову оцінку визначено у розмірі 47810829,61 грн./а.с. 36 том 1/.
Та після отримання вищезазначеного витягу ТОВ «ВКФ Базис» 15.07.2019р. звернулось до Лівобережного    управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із заявою про повернення надміру сплачених коштів у розмірі 1132851,84 грн., як орендної плати за 2016 рік, у зв`язку із застосуванням неправильного розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки / а.с. 4951 том 1/.
Листом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за вих. №91122/04-36-53-10-17 від 06.08.2019 р.  позивачу було відмовлено у поверненні коштів, оскільки уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2016 рік у строки визначені пунктом 102.2 статті 102 ПК України позивачем не подавалось / а.с. 53-54 том 1/, і саме цей лист обумовив звернення позивача до суду із цим адміністративним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.
Спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, врегульовано положеннями Конституції України, Податкового кодексу України (далі – ПК України).  
Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у   розділі   - орендна плата).
Пунктом 288.1 статті 288 ПК  України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно пункту 288.7 статті 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог   статей 285-287   цього розділу.
Положеннями п. 286.2 ст. 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щор. станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного р. подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки   податкову декларацію   на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому   статтею 46   цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Пунктом 287.3 ст. 287 ПК України,    податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Так під час розгляду цієї справи судом встановлено, що 10.02.2016р. ТОВ «ВКФ Базис» було подано податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік, у якій позивачем визначено зобов`язання з орендної плати у 2016 році у розмірі 2567177,02 грн., місячний платіж у період з січня по листопад визначено у розмірі 213931,42 грн., у грудні 213931,40 грн., і ця сума була повністю сплачена позивачем відповідно до платіжних доручень    № 2337 від 26.02.2016 р.   , № 2413 від 29.03.2016 р., № 2509 від 28.04.2016 р., № 2583 від 30.05.2016 р., № 2667 від 29.06.2016 р., № 2760 від 29.07.2016 р., № 2851 від 30.08.2016 р., № 2948 від 30.09.2016 р., № 3002 від 27.10.2016 р., № 3118 від 30.11.2016 р., № 3185 від 29.12.2016 р. та № 50 від 30.01.2017 р. / а.с. 60-65 том 1/
Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 50.1 статті 50    Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених   статтею 102   цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Після отримання 25.06.2019р. витягу № 1406-4300 з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:09:265:0016 станом на 2016 рік. позивачем у справі 26.06.2019 р. було подано уточнюючу декларацію з плати за землю за 2016 рік, у якій зменшено розмір орендної плати визначений у раніше поданій декларації на 1132851,84 грн., але відповідно до квитанції № 1 уточнюючу декларацію з плати за землю    за 2016 рік не було    прийнято, оскільки порушено вимоги пункту 49.8 статті 49, статті 102 Податкового кодексу України (минув термін давності).
Згідно підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що    надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та   статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Положеннями пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що    обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Згідно пунктів    5, 7, 8 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 р. № 1146, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань (крім грошових зобов`язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.
У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.
Отже, законодавством регламентовано процедуру повернення платнику податків надміру сплачених коштів шляхом їх зарахування у погашення його податкового боргу (при наявності), податкових платежів або шляхом повернення на банківський рахунок.
При цьому, повернення сум переплати у будь-який з вищевказаних способів здійснюється на підставі заяви платника податків поданої у межах строку, визначеного п. 102.5 ст. 102 ПК України, у випадку коли вказана у заяві сума за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність таких обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України. За наслідками подання відповідної заяви орган ДФС у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДФС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).
При цьому, днем виникнення переплати є або день зарахування коштів до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, або день, з якого сплачені кошти податку вважаються такими, що не підлягали сплаті.
Враховуючи вищенаведені норми чинного податкового законодавства та приймаючи до уваги, що у зв`язку із формуванням та отриманням позивачем 25.06.2019р. витягу № 1406-4300 з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:09:265:0016 станом на 2016 рік розмір орендної плати за користування земельною ділянкою зменшився на 1132851,84 грн., тому кошти сплачені позивачем у встановлений чинним податковим законодавством строк, як орендна плата за земельну ділянку за 2016 рік у сумі 1132851,84 грн., набули статусу надміру сплачених коштів, і строк у 1095 днів для подання заяви про їх повернення розпочався з 26.06.2019р. (наступний день з дати отримання витягу) і цей строк позивачем не пропущено, а натомість позивач у цей строк, а саме  15.07.2019р. звернувся до Лівобережного  управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із заявою про повернення надміру сплачених коштів у розмірі 1132851,84 грн., як орендної плати за 2016 рік, у зв`язку із застосуванням неправильного розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки /а.с. 49-51 том 1/, але листом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за вих. №91122/04-36-53-10-17 від 06.08.2019 р.  позивачу було відмовлено у поверненні коштів, оскільки уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2016 рік у строки визначені пунктом 102.2 статті 102 ПК України позивачем не подавалось / а.с. 53-54 том 1/.
Аналогічний висновок стосовно часу та підстав виникнення переплати  зроблено Верховним Судом  у постанові від 21.05.2020р. у справі №580/1267/19.
Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що позивач у справі має право на повернення сум надмірно сплаченого земельного податку за 2016р. у розмірі 1132851,84 грн. і заява про повернення цієї суми ним до податкового органу подана з дотриманням установленого строку, тоді як відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень,  допущено бездіяльність щодо вирішення та розгляду заяви позивача про повернення надміру сплаченої суми земельного податку за 2016р. і така бездіяльність відповідача є протиправною, та такою, що порушує права та інтереси позивача як платника податків, і таке право позивача підлягає захисту.  
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи встановив фактичні обставини справи, але зробив помилкові висновки , що призвело до невірного застосування ним норм матеріального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду, тому апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції від 24.06.2019р. у цій справі.  
Вирішуючи по суті заявлені позивачем позовні вимоги колегія суддів, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги норми чинного податкового законодавства, яке регулює відносини що виникли між сторонами у цій справі, законодавства, вважає, що відповідач в порушення вимог п. 43.5 ст. 43 ПК України своєчасно не сформував висновок про повернення позивача у справі надмірно сплачених сум грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік, і саме це є бездіяльністю відповідача, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень і така бездіяльність порушує права та інтереси позивача у справі, як платника податків, тому з метою захисту прав та інтересів позивача необхідно адміністративний позов задовольнити визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та з метою захисту та відновлення порушених прав платника податків- позивача у справі, зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підготувати висновок про повернення ТОВ «ВКФ Базис»  надміру сплачених грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік у сумі 1132851,84 грн. та подати його до виконання до відповідної державної казначейської служби.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну   скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Базис» – задовольнити .
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 04.12.2019р. у справі №160/7919/19 –  скасувати.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не підготування висновку про повернення надмірно сплачених сум грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підготувати висновок про повернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Базис»  надміру сплачених грошових зобов`язань по земельному податку за 2016 рік у сумі 1132851,84 грн. та подати його до виконання до відповідної державної казначейської служби.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано – 24.06.2021р.       
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко