ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5602/21 Справа № 205/7671/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 50 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 січня 2002 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Ленінського районного суду від 21 лютого 2014 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла 18-річного віку. До досягнення дочкою повноліття з відповідача були стягнуті на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1\4 частини заробітку щомісячно за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2014 року, які він виплачував. Дочка - ОСОБА_3 навчається на другому курсі факультету інформаційних технологій денної форми навчання в Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», термін закінчення навчання - 30 червня 2023 року. Дочка потребує матеріальної допомоги від відповідача, який добровільно надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка навчається, відмовляється у зв`язку із чим, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до моменту досягнення дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року позов задоволено та ухвалено стягунути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до закінчення повнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», з терміном навчання до 30 червня 2023 року, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 05 жовтня 2020 року; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що сторони не дійшли згоди щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки у добровільному порядку. Відповідач заперечує проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмір заявленому позивачем, оскільки у нього на утриманні перебуває дитина-інвалід, що потребує значних матеріальних затрат. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що 19 січня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний актовий запис № 22 (а. с. 7), який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2014 року було розірвано (а. с. 8).
Від подружнього життя сторони мають повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний актовий запис № 980 (а. с. 9).
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою № 080 від 01 жовтня 2020 року, виданою Головою квартального комітету № 11 Карпенко Л.А. (а. с. 11) і на цей час знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивача.
Відповідно до довідки № 17/28-804 від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_3 є студенткою другого курсу денної форми навчання і навчається в Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка» з 01 вересня 2019 року, з передбаченим терміном навчання до 30 червня 2023 року, та не знаходиться на повному державному утриманні (а. с. 10).
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що сторони не дійшли згоди щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки у добровільному порядку. Відповідач заперечує проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмір заявленому позивачем, оскільки у нього на утриманні перебуває дитина-інвалід, що потребує значних матеріальних затрат. 
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховував положення статті 182 СК України, та те, що дитина є повнолітньою, проживає разом з матір`ю і продовжує навчання на денній формі навчання, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення повнолітньою донькою навчання до 30 червня 2023 року, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів, проте не може погодитись з визначеним судом розміром, виходячи з наступного.
Статтями 141, 155 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Згідно із ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 8 статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Однією з умов стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Крім того, у більшості випадків навчання здійснюється на платній основі, для чого у повнолітніх дочки, сина відсутні кошти. Наступною умовою стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина є спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я.
Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Отже, чинним законодавством України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.
Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.
Частинами 1, 2 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
З матеріалів справи вбачається, що утриманні відповідача перебуває дитина-інвалід, яка потребує медико-педагогічної, медико-соціальної корекції, що потребує значних витрат.
Отже, враховуючи сімейний стан відповідача, знаходження на його утриманні неповнолітньої дитина-інваліда, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим зменшити розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/8 частини.
На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача змінити, визначивши аліменти з 1/4 до 1/8 частини.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року змінити зменшивши частку стягнутих аліментів з 1/4 до 1/8 частини.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді Е.Л. Демченко
Т.Р. Куценко