04.06.21
22-ц/812/1046/21
Справа № 477/142/21 Головуючий у 1-й інстанції Козаченко Р. В.
Провадження № 22ц/812/1046/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.

П О С Т А Н О В А
 
Іменем України
4 червня 2021 року                                                 м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючої: Ямкової О. О.,
суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою 
Публічного акціонерного товариства 
«Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
(далі - ПАТ «НАСК «Оранта»)
на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Козаченка Р. В. в залі суду в місті Миколаєві о 13.00 годині, зі складанням його повного тексту 26 березня 2021 року, по справі
за позовом 
ОСОБА_1 
до ПАТ «НАСК «Оранта» 
про стягнення страхового відшкодування та сум за порушення строків його виплати,

В С Т А Н О В И Л А: 

29 січня 2021 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернувся з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта», вимоги за яким згодом збільшив відповідно до заяви поданої 12 лютого 2021 року, та остаточно просив про стягнення на його користь страхового відшкодування, яке складається з: 38 400 грн компенсації моральної шкоди, та 36 101 грн 38 коп. витрат на поховання, завданої смертю його батька, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водія, цивільна-правова відповідальність якого на користь третіх осіб на час події була застрахована відповідачем. Також просив стягнути з відповідача за порушення строків виплати страхового відшкодування пеню в розмірі 63 771 грн 16 коп., три відсотки річних в розмірі 7 078 грн 62 коп., та інфляційні витрати у розмірі 14 847 грн 65 коп. 
В обґрунтування  вимог позивач зазначав, що 27 серпня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода,  під час якої водій ОСОБА_3 , який керував автомобілем «ВАЗ 210990-20», здійснив наїзд на його батька - пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого батько від отриманих травм помер на місці пригоди. Цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована у ПАТ НАСК «Оранта».
11 жовтня 2017 року на адресу відповідача направлена спільна заява від його імені та імені батьків померлого ОСОБА_4 : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виплату страхового відшкодування, які станом на станом на час подання цього позову також померли. 
Тривалий час страхова виплата за відповідальність водія, яка настає незалежно від вини так і не була виплачена, з посиланням на відсутність остаточного рішення у кримінальному провадженні, внаслідок чого він змушений звернутись до суду з цим позовом та просити стягнути суму страхового відшкодування, що складається з моральної та матеріальної шкоди, а саме витрат на поховання, з урахуванням пені, втрат від інфляції та 3% річних.
Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено про стягнення на його користь з ПАТ «НАСК «Оранта» 48 901 грн 38 коп. страхового відшкодування, з яких відшкодування моральної шкоди становить 12 800 грн, а відшкодування матеріальної шкоди - 36 101 грн 38 коп., а також на користь ОСОБА_1 стягнуто за невчасну виплату страхового відшкодування 57 602 грн 56 коп., з яких: 41 866 грн 51 коп. пені, 4 633 грн 61 коп. три відсотка річних та 11 102 грн 44 коп. втрат від інфляції. Розподілені судові витрати, в тому числі на користь позивача стягнуто 5 025 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалюючи рішення місцевий суд виходив з того, що ПАТ «НАСК «Оранта» безпідставно призупинив виплату страхового відшкодування, яке складається з витрат на поховання та компенсації моральної шкоди, пославшись на те, що відсутнє рішення в кримінальному провадженні, та вважав, що відповідач зі своєї вини прострочив його виплату, внаслідок чого наявні підстави для стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції.
В апеляційній скарзі представник ПАТ «НАСК «Оранта», посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та не відповідає фактичним обставинам справи, просить його скасувати в частині стягнення пені, трьох процентів річних та збитків від інфляції та ухвалити в цієї частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
В частині стягнення страхового відшкодування рішення суду ним не оскаржено.
На думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася, Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, а тому у відповідності до положень пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розгляд страхової справи в ПАТ «НАСК «Оранта» було припинено до набрання законної сили рішенням у справі про розгляд ДТП.
Вказував, що про факт закриття кримінального провадження страховій компанії стало відомо лише під час розгляду цього позову в суді першої інстанції, а тому вважав, що не порушив строки виплати страхового відшкодування.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.
Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 21 травня та 2 червня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. 
При вирішенні справи судом встановлено, що 27 серпня 2017 року близько 20 годин 25 хвилин на 227 км. +300 м. автомобільної дороги Київ-Одеса, поблизу села Фурманка Уманського району водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 210990-20 реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку міста Одеса здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди (а.с.26, 27). 
За фактом смерті пішоходу, внаслідок ДТП зареєстровано кримінальне провадження, яке закрито за відсутністю складу злочину в діях водія ОСОБА_3 на підставі постанови слідчого Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 28 липня 2020 року (а.с.98-102)
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» з встановленим лімітом відповідальності страхового відшкодування 200 000 грн за шкоду заподіяну життю (а.с.28). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 батьки померлого ОСОБА_4 : мати ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 , а також позивач, як син померлого, звернулись до ПАТ «НАСК «Оранта» зі спільною заявою про виплату страхових відшкодування, які складались з моральної шкоди в розмірі 12 800 грн для кожного, страхового відшкодування утриманцю ОСОБА_7 в розмірі 115 200 грн, та витрат на поховання, здійснених позивачем на суму 36 101 грн 38 коп. ( а.с.8-25).
26 жовтня 2017 року ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило ТОВ «Центр Автовиплат Поліс», як представників стягувачів, про припинення строків розгляду рішення по справі про виплату страхового відшкодування, в зв`язку зі смертю ОСОБА_4 внаслідок ДТП до надання рішення, що набрало законної сили, за фактом ДТП у кримінальній справі (а.с.38)
Не погодившись з такою відповіддю, 7 серпня 2020 року ТОВ «Центр Автовиплат Поліс», як представник стягувачів, направив запит до органів поліції щодо ходу розслідування, а до ПАТ «НАСК «Оранта» досудову вимогу про виплату страхового відшкодування лише на користь позивача, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли, не отримавши страхового відшкодування, у зв`язку із смертю їх сина ( а.с.41-43).
З заявою про доручення додаткових документів та виплату страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» було повідомлено про смерть батьків померлого ОСОБА_4 , та реквізити для виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 (а.с.55-61).
У відповідь на вказану заяву ПАТ «НАСК «Оранта» наголосила, що розгляд справи про страхове відшкодування ОСОБА_4 зупинено до набрання законної сили рішенням по справі за фактом ДТП (а.с.62-63).
9 березня 2021 року ПАТ «НАСК «Оранта» до суду надана копія постанови слідчого від 28 липня 2020 року про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
На підставі наведеного, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції стягнув з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача страхове відшкодування у загальному розмірі 48 901 грн 38 коп., яке ним пред`явлено до виплати у первісно поданій 11 жовтня 2017 року заяві. 
Крім цього, вважаючи встановленою вину страховка у несвоєчасній виплаті страхового відшкодування, з огляду на безпідставність припинення строків його виплати, стягнув частково пеню, збитки від інфляції та три відсотки річних. 
Рішення по справі в частині стягнення страхового відшкодування у вигляді моральної шкоди та витрат на поховання, колегією суддів не переглядається, оскільки не оскаржено учасниками справи в апеляційному порядку.
При перегляді рішення суду в частині стягнення сум, як цивільно-правової відповідальності за невчасну виплату страхового відшкодування, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Частиною 1 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункт 3 частини першої статті 988 ЦК України).
Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик на протязі 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша статті 992 ЦК України).
У пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. 
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, до прострочення страховика застосовується частина друга статті 625 ЦК України, в тому числі три відсотка річних та збитки від інфляції.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Отже, за наявності вини страховика у порушенні строків зі своєчасної виплати страхового відшкодування, він несе цивільно-правову відповідальність зі сплати пені, трьох відсотків річних та збитків від інфляції у відповідності до порядку, встановленому відповідними нормами матеріального права, що наведені вище.
Разом з тим, положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачається, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг встановленого цим законом строку припиняється, до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішення у такій справі законної сили.
Також цивільним законодавством визначені випадки, коли шкода не відшкодовується, а саме частиною 2 статті 1193 ЦК України визначається, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Наявність чи відсутність таких обставин може бути встановлена лише в порядку кримінального провадження.
Враховуючи наведене, а також встановлені обставини справи, за якими остаточне рішення у кримінальному провадженні прийнято 28 липня 2020 року, за яким встановлена груба необережність потерпілого, без наявності в його діях умислу, та повторне звернення представників позивача 7 серпня 2020 року до страховика за отримання страхового відшкодування, у ПАТ «НАСК «Оранта» були всі підстави для виплати цього страхового відшкодування на користь позивача, починаючи з 7 серпня 2020 року, але в цьому разі, відповідач не лише не сприяв строку його виплати, а не приймав дій з належного та своєчасного отримання постанови слідчого.
Тому, колегія суддів вважає встановленим порушення строків страховиком з виплати на користь позивача страхового відшкодування, починаючи з 7 серпня 2020 року і по строк, який встановлено позивачем при пред`явленні вимог, - 10 березня 2021 року.
За цей строк слід розрахувати пеню, виходячи із алгоритму розрахунку, що наведений судом першої інстанції, тобто враховуючи встановлений ним розмір облікової ставки та загальний розмір страхового відшкодування, та три відсотки річних за цей же період.
Внаслідок цього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня в розмірі 3 480 грн 68 коп. та 864 грн, як 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання.
Підстав для стягнення збитків від інфляції не має, оскільки індекс інфляції за цей період не перевищував розмір ставки, встановленої у частині 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Посилання суду, та представників позивача на ухвалу ВС України від 19 жовтня 2011 року у справі №6-183цс14, як безумовну підставу для визнання дій страховика винними, з огляду на припинення ним строку розгляду, передбаченого пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставним, так як ця ухвала постановлена за інших обставин, а саме зупинення судом провадження у цивільній справі до закінчення кримінального провадження у досудовому порядку, та не пов`язана з діями страховика із припиненням строків розгляду до отримання остаточного рішення у кримінальному провадженні за кримінальною справою, а тому не може застосовуватися у даній справі з підстав, передбачених частиною 4 статті 63 ЦПК України
Відтак, рішення суду в частині стягнення пені та трьох відсотків річних слід змінити, а рішення суду в частині стягнення збитків від інфляції скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у їх стягненні, з підстав, наведених вище, та керуючись пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.
Відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, виходячи з обсягу задоволених вимог, слід стягнути правові витрати в розмірі 2 445 грн 99 коп. та 75 грн. 71 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції. 
Керуючись статтями 365, 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
          
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2021 року в частині стягнення пені та 3% річних за порушення строків виплати страхового відшкодування, та витрат на правову допомогу - змінити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 3 480 грн 68 коп. пені та 864 грн - 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а також 2 445 грн 99 коп. витрат на правову допомогу.
Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2021 року в частині стягнення збитків від інфляції скасувати, та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити ОСОБА_1 у стягненні збитків від інфляції.
Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2021 року в частині стягнення судового збору змінити, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» на користь держави 75 грн 51 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.
Рішення суду в частині стягнення страхового відшкодування залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча                                                        О. О. Ямкова

Судді                                                 С. Ю. Колосовський                                                                                         О. В. Локтіонова