Ухвала
 
07 червня 2021 року
м. Київ
справа № 752/17971/19
провадження № 61-8310ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Филипів Андрій Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
17 травня 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначене судове рішення.
Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного проецесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заявник у касаційній скарзі не вказав підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У тексті касаційної скарги заявник посилається як на застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків Верховного Суду України та Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у відповідних постановах, так і про необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.
Проте заявник зрозуміло не виклав та не конкретизував цих підстав касаційного оскарження, допустив протиріччя у наведенні мотивів.
Зокрема, заявник не зазначив від якого саме висновку Верховного Суду та щодо застосування якої норми права необхідно відступити, у якій спосіб та щодо яких правовідносин апеляційний суд застосував відповідний висновок, який правовий висновок необхідно сформулювати після відступлення від попереднього висновку, як це вплине на вирішення спору у цій справі.
Тому заявнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, зокрема відповідно до пунктів 1 та 2 частини другої статті 389 цього Кодексу навести у касаційній скарзі: яку норму права без урахування висновків викладених у постановах Верховного Суду, застосував апеляційний суд; конкретне обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у відповідній постанові Верховного Суду.
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. В. Яремко