ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 р.	Справа № 440/2220/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання    Колесник О.Е.    

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2020, головуючий суддя І інстанції: Слободянюк Н.І., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,    36039, повний текст складено 05.06.20 по справі № 440/2220/20
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Міністерства оборони України      
          третя особа            ІНФОРМАЦІЯ_1 
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок травми, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини, яке оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №49 від 27.03.2020 (пункт 35);
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваного рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, яке оформлене протоколом № 49 від 27.03.2020. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини, яке оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 49 від 27.03.2020 (пункт 35).
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.02.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Позивач та третя особа не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 у період з 23.01.2016 по 10.02.2016 приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в складі військової частини НОМЕР_1 .
10.02.2016 під час виконання бойового завдання в зоні АТО внаслідок вибуху мінно-вибухового пристрою позивач отримав травму "МВТ ВОМП м`яких тканин лівої гомілки ВОСП м`яких тканин правої кістки", що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 (а.с. 10-11), довідці про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України Військової частини-польової пошти НОМЕР_1 Міністерства оборони України №2382 від 13.05.2016 (а.с. 12) та довідці Військової частини-польової пошти НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 1166 від 19.04.2016 (а.с.13 зворотній бік).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №345/1 від 01.03.2016 (а.с. 13) поранення ОСОБА_1 , так, пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно з довідкою Військової частини-польової пошти НОМЕР_1 Міністерства оборони України №1166 від 19.04.2016 (а.с. 42) ОСОБА_1 10.02.2016 під час виконання бойового завдання в зоні АТО внаслідок вибуху мінно-вибухового пристрою отримав травму "МВТ ВОМП м`яких тканин лівої гомілки ВОСП м`яких тканин правої кістки"; ознак самоскалічення шляхом нанесення ушкоджень з метою ухилення від виконання службових обов`язків не виявлено; порушень заходів безпеки при поводженні зі зброєю не було; наявна медична документація та матеріали розслідування, даних про перебування в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних засобів в момент травмування не містять.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 19.08.2016 (а.с. 14 зворотній бік) ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №007287 від 05.12.2016 (а.с. 14) у ОСОБА_1 під час огляду 08.09.2016 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності – 10 відсотків.
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військової лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 82 від 11.01.2017 (а.с. 15) поранення ОСОБА_1 , так, пов`язане із захистом Батьківщини.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 №328 від 08.12.2017 (а.с. 43) солдата ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) №47-рс від 08.12.2017 з військової служби у запас за пунктом "і" (які в особливий період проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився) частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з 08.12.2017 виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 482 від 04.11.2019 (а.с. 41) травма, поранення ОСОБА_1 , так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №703182 від 27.01.2020 та виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією    до довідки серії 12 ААБ №703182 від 27.01.2020 (а.с. 16) ОСОБА_1 встановлено вперше ІІ групу інвалідності з 24.12.2019 внаслідок травми, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого Управлінням соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області 04.02.2020 (а.с. 14 зворотній бік), ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни.
ОСОБА_1 звернувся до військового комісаріату із заявою від 18.02.2020 (а.с. 39), відповідно до якої просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Полтавський обласний військовий комісаріат направив висновок та документи ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги, що підтверджено листом №12/701 від 03.03.2020.
Відповідно до пункту 35 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (витяг) № 49 від 27.03.2020 (а.с. 46), розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_1 , якого 08.12.2017 звільнено з військової служби та 05.12.2016 під час первинного огляду органами МСЕК йому встановлено 10 % втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що сталося 10.02.2016 (довідка МСЕК серії 12ААА №007287 від 05 грудня 2016 року), а 24.12.2019 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААБ №703182 від 24.12.2019). Заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Враховуючи, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення ІІ групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки, відповідно до положень пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, він не має підстав для призначення одноразової грошової допомоги. 
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №12/996 від 02.04.2020 (а.с.48) ОСОБА_1 повідомлено про прийняття рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 49 від 27.03.2020 (пункт 35).
Не погодившись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, яке оформлене протоколом № 49 від 27.03.2020, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з ст. 3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII (у відповідній редакції), встановлено, що дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту,   які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.
Дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975, у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення).
Згідно з п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Як вже вище зазначалось, з довідки МСЕК серії 10ААА №703182 встановлено, що ОСОБА_1 вперше встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, поранення, так пов`язаних із захистом Батьківщини, - з 24.12.2019.
Тобто, питання наявності у позивача підстав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу ІІ групи інвалідності належить встановлювати відповідно до законодавства, чинного на день, що зазначений у довідці медико-соціальної експертної комісії як дата    встановлення позивачу інвалідності - 24.12.2019.
Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності - 24.12.2019.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу    інвалідності), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Згідно з ч. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Тобто, одноразова грошова допомога у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, призначається і виплачується військовослужбовцю у разі встановлення йому ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. При цьому положення частини четвертої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не застосовуються до випадків, коли після визначення ступеню втрати працездатності без встановлення інвалідності особі вперше встановлено групу інвалідності, оскільки в такому випадку йдеться не про виплату такої допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності або більшого відсотка втрати працездатності, а про призначення і виплату допомоги саме у зв`язку із встановленням групи інвалідності вперше, що є окремою підставою для виплати одноразової грошової допомоги незалежно від часу, який минув із дня визначення такій особі ступеню втрати працездатності без встановлення інвалідності, та безвідносно до факту отримання цією особою одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням їй відсотка втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.04.2020 у справі №120/3358/19-а, від 26.05.2020 у справі №240/10786/19, від 28.05.2020 у справі №240/10373/19.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу 05.12.2016 встановлено ступінь втрати працездатності 10 %, а з 24.12.2019 йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Отже, позивачу вперше встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини - з 24.12.2019, а тому з вказаної дати у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.
Довід відповідача про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги з підстави встановлення позивачу групи інвалідності після спливу дворічного терміну з дня визначення йому ступеню втрати працездатності без встановлення інвалідності відповідно до ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є необґрунтованими, оскільки в спірних правовідносинах не йдеться про виплату    допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності або зі зміною ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а йдеться про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу групи інвалідності вперше (05.12.2016 позивачу було лише визначено 10% втрати працездатності без встановлення інвалідності, а 24.12.2019 –    вперше встановлено ІІ групу інвалідності).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак, рішення Комісії Міністерства оборони України про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, яке оформлене протоколом № 49 від 27.03.2020 (пункт 35) є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3 ) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З урахуванням повноважень суду та предмету доказування у цій справі, рішення Міністерства оборони України, яке оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 49 від 27.03.2020 (пункт 35) перевірялося судом на предмет його обґрунтованості та законності, виходячи лише із тих мотивів, які покладалися відповідачем в основу його прийняття.
Оскільки суд не вправі досліджувати чи є ці мотиви вичерпними та чи існують інші підстави для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги та чи дотримано позивачем усіх умов для отримання такої допомоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним способом захисту та відновлення прав позивача є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.02.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 по справі №440/2220/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  19.04.2021 року