ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 червня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №585/864/21 
Номер провадження 22-ц/816/983/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.

у присутності:
представника заявниці ОСОБА_1 – адвоката Менька Дмитра Дмитровича,
державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро Інни Петрівни, 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Меньком Дмитром Дмитровичем, на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 квітня 2021 року, постановлену у складі судді Євлах О.О. у м. Ромни Сумської області, повне судове рішення виготовлено 29 квітня 2021 року,
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро Інни Петрівни, заінтересована особа – стягувач ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року  ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. 
Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 255000 грн приросту ринкової вартості поліпшеного майна у зв`язку з неможливістю його відокремлення з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 та 2934 грн у відшкодування сплаченого судового збору та 3000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
За наслідками перегляду справи постановою апеляційного суду від 22 вересня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто витрати на правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції у сумі 4000 грн. 
13 жовтня 2020 року державним виконавцем Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Роменського МРВ ДВС) винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №63297550 та № 63297909 з виконання виконавчих листів, виданих на підставі зазначених судових рішень.
Цього ж дня державним виконавцем у виконавчому провадженні № 63297550 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 
16 березня 2021 року державним виконавцем Роменського МРВ ДВС винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №63297550, а саме житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1880957159107, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею 102,2 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай, погріб шлакобетонний - Б, гараж цегляний - Г, що належить боржнику ОСОБА_1 . 
Заявниця вважає, що звернення стягнення на будинок, ринкова вартість якого без урахування вартості земельної ділянки, на якій він розташований, істотно перевищує розмір та обсяг, необхідні для виконання за виконавчими документами, свідчить про невідповідність такого звернення стягнення положенням ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».
Просила суд визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. від 16 березня 2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 63297550, якою описано та накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати арешт, накладений на це нерухоме майно.
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 квітня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував вимог статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. Заявниця стверджує, що визначена законом черговість звернення стягнення має істотне значення. Крім того, ринкова вартість описаного домоволодіння, без урахування вартості земельної ділянки, на якій він розташований суттєво перевищує розмір стягнення за виконавчими документами, що свідчить про невідповідність такого звернення стягнення положенням частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає, що стягнення на майно боржника звертається у розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчими документами. Також суд не надав належної оцінки доводам скаржниці щодо проживання у арештованому будинку стягувача з родиною. 
У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець заперечив проти її задоволення, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, стверджує, що місцевий суд об`єктивно розглянув справу, надав правову оцінку поданим доказам та правомірно відмовив у задоволенні скарги боржниці.
Стягувач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що про необґрунтованість поданої апеляційної скарги, оскільки заявниця фактично просить суд вчинити дії, які унеможливлять виконання рішення в майбутньому, доводи, викладені у скарзі вважає надуманими, такими, що не відповідають дійсності та не мають правового підґрунтя, спрямованими на затягування виконання рішення суду. Стверджує, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови відповідають вимогам чинного законодавства, є правомірними, здійсненими в межах його повноважень. Стягувач просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника  ОСОБА_1   – адвоката Менька Д.Д., який підтримав доводи апеляційної скарги, думку державного виконавця Цупро І.П., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:
У справі, яка переглядається, суд встановив, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 255000 грн приросту ринкової вартості поліпшеного майна у зв`язку з неможливістю його відокремлення з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; 2934,00 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 3000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а. с. 6-10). 
Постановою Сумського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції у сумі 4000 грн. 
Судами при розгляді справи 585/4858/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення приросту ринкової вартості майна встановлено, що ОСОБА_2 з 14 лютого 1980 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
01 жовтня 2020 року Роменським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчі листи № 2/585/229/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 255000 грн. приросту ринкової вартості поліпшеного майна у зв`язку з неможливістю його відокремлення з будинковолодіння АДРЕСА_1 , 2934 грн у відшкодування сплаченого судового збору, 3000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, 4000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
13 жовтня 2020 року державним виконавцем Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 63297550 та № 63297909 з виконання вищезазначених виконавчих листів. У виконавчому провадженні № 63297550 цього ж дня винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а. с. 11, 12,13). 
16 березня 2021 року державний виконавець Роменського МРВ ДВС, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову, якою постановив описати та накласти арешт на житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1880957159107, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 102,2 кв.м., житлова площа 47,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай, погріб шлакобетонний - Б, гараж цегляний - Г, що належить боржнику ОСОБА_1 (а. с. 14-15).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, загальною площею 102, 2 кв.м., житлова площа 47, 5 кв.м.; з надвірними будівлями та спорудами; сарай, погріб – Б, п/г; гараж цегляний – Г, огорожа дощана - №; за адресою: АДРЕСА_1 ; 13 жовтня 2020 року державним виконавцем Роменського МРВ ДВС у виконавчому провадженні № 63297550 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно ОСОБА_1 (а. с. 44).
Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, – і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом ЦПК України.
Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені права та обов`язки виконавців.
Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Статтею 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті,вилученні (списанні коштів з рахунків)та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
За змістом статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.
У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
Відповідно до частин 1, 4 статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно – правовими актами. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника
Матеріалами справи підтверджується, що загальна сума стягнення з ОСОБА_1 за виконавчими провадженнями № 63297550 та № 63297909 становить 291965,40 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13 жовтня 2020 року, яка була направлена сторонам, державний виконавець зобов`язав боржницю подати декларацію про доходи та майно (а.с. 11,12). 
13 жовтня 2020 року виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та внесено відповідні записи до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 13). 
З метою перевірки майнового стану та встановлення джерел доходів виконавцем зроблені запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України (а.с. 40-43). 
Встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію в Роменському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України (а.с. 42-43). 
16 жовтня 2020 року виконавцем винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які були направлені на виконання до Головного управління ПФУ в Сумській області. 
26 січня 2021 року винесена постанова про арешт коштів боржника, що міститься на рахунках в банківських установах, проте згідно з отриманими відповідями, відкритих рахунків боржниця немає (а.с. 38, 40).
З відповіді МВС України на запит державного виконавця встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані (а.с. 39). 
У відзиві на апеляційну скаргу виконавець зазначила, що станом на 14 червня 2021 року на користь стягувача було перераховано 3698 грн в рахунок погашення боргу.
Зазначена обставина заявницею апеляційної скарги та її представником не спростована. 
Вбачається, що перевіривши майновий стан боржниці виконавцем не було виявлено джерел доходу або цінного рухомого майна, розмір та обсяг яких був би достатнім для забезпечення виконання судових рішень про стягнення коштів з ОСОБА_1 . Єдиним джерелом доходу боржниці є пенсія, відкритих рахунків в банківських установах вона не має, транспортні засоби, земельні ділянки за боржником не зареєстровані.
ОСОБА_1 не скористалась своїм правом запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу, для виконання судових рішень, жодних коштів або інших цінностей достатніх для задоволення вимог стягувача не запропонувала.
Встановивши відсутність у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, державний виконавець, керуючись вимогами статей 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», наклав арешт та описав єдине виявлене майно, на яке можливо звернути стягнення – це належний боржниці на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до вимог статей 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз норм матеріального права та встановлених по справі обставин дає підстави зробити висновок, що державний виконавець виконувала свої обов`язки відповідно до закону та в межах своїх повноважень.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення виконавцем при вчиненні виконавчих дій з опису та арешту нерухомого майна вимог статей 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами.
ОСОБА_1 неправомірності дій виконавця не довела, про інше майно або кошти, окрім зазначеного домоволодіння, на яке може бути звернено стягнення державного виконавця та суд не повідомила.
Не заслуговують на увагу твердження заявниці про те, що суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику і на якій розташоване арештоване нерухоме майно не була описана державним виконавцем і на неї не було накладено арешт, що призвело до істотного перевищення вартості майна сумі, необхідній для виконання за виконавчими документами. В той же час, незважаючи на прийняття судом рішення про визнання недійсними договорів дарування не лише домоволодіння , а і земельної ділянки, боржник не зареєструвала своє право власності на дане нерухоме майно, як це передбачено ч. 4 ст. 334 ЦК України відповідно до якої права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Таким чином, на час ухвалення судом рішення відсутні підстави стверджувати, що боржник ОСОБА_1 , в порядку передбаченому законом, є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не міститьвагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Меньком Дмитром Дмитровичем, залишити без задоволення, ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення виготовлено 24 червня 2021 року.

Головуючий -                                                                                О. І. Собина

Судді:                                                                                             О.Ю. Кононенко

                                                                                                      Т.А. Левченко