ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р.	Справа № 520/17721/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.02.21 року по справі № 520/17721/2020
за позовом                   Ізюмського комунального підприємства теплових мереж  
до                   Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                           
про   зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 11.01.2021 року, просив суд:
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області визнати безнадійним податковий борг стосовно якого минув строк давності 1095 днів за податковою декларацією №9045009764 від 20.03.2017 року (термін сплати 31.03.2017 року);
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області прийняти рішення на списання безнадійного податкового боргу по податку на додану вартість в суму 307321,00 грн. зі строком давності понад 1095 днів за податковою декларацією №9045009764 від 20.03.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність не приймаючи рішення про списання податкового боргу з податку на додану вартість за податковою декларацією №9045009764 від 20.03.2017 року в загальному розмірі  307321,00 грн, за якою строк для стягнення заборгованості, передбачений статтею 102 Податкового кодексу України, сплинув.    
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Зокрема, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції порушив механізм погашення податкового боргу платника податків та позбавив комунальне підприємство права на списання податкового боргу зі строком давності понад 1095 днів, встановленого ст.102 Податкового кодексу України. Також, позивач просить суд надати належну правову оцінку доказам та поясненням позивача, а також застосувати норми права, викладені у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 по справі №812/1541/16.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж (далі - Ізюмське КПТМ) є платником податку на додану вартість.
У позивача обліковується заборгованість по податковій декларації з податку на додану вартість №9045009764 від 20.03.2017, граничний термін оплати – 30.03.2017 на суму 307321,00 грн.
У зв`язку з чим, 09.09.2020 Ізюмське КПТМ звернулось до Головного управління ДПС у Харківській області із заявою про списання податкового боргу Ізюмського КПТМ перед бюджетом з податку на додану вартість, зокрема, за податковою декларацією №9045009764 від 20.03.2017 року в загальному розмірі 307321,00 грн, по якому минув строк давності, встановлений чинним податковим законодавством України та є безнадійним.
Як вказує представник позивача у позовній заяві, Головне управління ДПС у Харківській області листом відмовило позивачу у задоволенні заяви про списання безнадійного податкового боргу. 
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений податковий борг не є "безнадійним", оскільки стягується за рішенням суду, термін виконання якого не обмежений певним строком і встановлюється до повного погашення платежу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
У пункті 101.2 цієї статті під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.
Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №844/24376 (далі - Порядок №577).
Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку №577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577 випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку №577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Аналогічна правова позиція висловлена  у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №813/4430/16; від 09.07.2019 у справі №0240/2269/18-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно вимог пункту 102.4. статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів зазначає, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.
У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).
При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
У разі коли контролюючий орган ініціював стягнення податкового боргу до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суд від 26.03.2019 в адміністративній справі №520/11975/18 задоволено позовні вимоги Головного управління ДФС у Харківській області до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про стягнення податкового боргу. Стягнуто до бюджету України кошти у розмірі 4875834 грн. 00 коп. в рахунок погашення податкового боргу з Ізюмського комунального підприємства теплових мереж з відкритих розрахункових рахунків, за виключенням розрахункових рахунків із спеціальним режимом використання відповідно до Закону України "Про теплопостачання" (в тому числі й за податковою декларацією з податку на додану вартість №9045009764 від 20.03.2017, терміном сплати 30.03.2017 в сумі 307321,00 грн.).
Рішення суду від 26.03.2019 в адміністративній справі №520/11975/18 набрало законної сили 12.06.2019 року.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на зазначене суд першої інстанції зробив вірний висновок, що згідно п.п. 101.2 ст.101 ПК України в сукупності із п. 102.4 ст.102 ПК України зазначений податковий борг позивача не може вважатись "безнадійним", адже стягується за рішенням суду і строки стягнення щодо нього встановлюються до повного погашення такого платежу, а тому відсутні й підстави для списання такого боргу податковим органом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вказує, що невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, протягом тривалого часу не може бути підставою для звільнення від обов`язку платника податків виконати судове рішення та сплатити суму боргу.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.04.2020 по справі № 822/2243/17, від 11.06.2020 по справі № 823/127/17.
Посилання апелянта на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 по справі №812/1541/16 колегія суддів не бере до уваги, оскільки останні не підлягають застосуванню в даній справі, правовідносини у цій справі не є аналогічними тим, що були предметом дослідження Верховного Суду. Застосуванню в даній справі підлягають наведені вище  рішення суду касаційної інстанції.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, здійснивши висновок, неспростований доводами апеляційної скарги, про відсутність підстав для списання спірного боргу як безнадійного, обґрунтовано відмовив у позові, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року по справі № 520/17721/2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  24.05.2021 року