Справа № 342/929/20 
Провадження № 22-ц/4808/479/21 
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Василишин Л.В., Пнівчук О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Городенківського районного суду, ухвалене суддею Федів Л.М. 12 січня 2021 року в м. Городенка, повний текст якого виготовлено 12 січня 2021 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У серпні 2020 року Акціонерне товариство “Акцент-Банк” (далі - АТ “А-Банк”) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.03.2019 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC00001975544 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.
Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 08.08.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 25957,43 грн., яка складається з: 20384,97 грн. — заборгованість за кредитом, 5222,46 грн. — заборгованість за відсотками.
Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь банку вказану суму заборгованості.
Заочним рішенням Городенківського районного суду від 12 січня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за Кредитним договором №SAMABWFC00001975544 від 29.03.2019 року у розмірі 20384,97 грн. та судові витрати в розмірі 1650,75 грн. В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, АТ “А-Банк” подало апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим в оскаржуваній частині, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідач підписав анкету-заяву, а отже взяв на себе зобов`язання виконувати Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку, знайомитися з усіма Умовами договору та взяв на себе обов`язок в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Зазначає, що ОСОБА_1 користувався кредитом, наданим банком, що підтверджується розрахунком заборгованості, тим самим, на думку апелянта, погодився з усіма його умовами.
Крім того банк надав суду Паспорт споживчого кредиту за програмою “Кредитна картка”, в якому зазначено умови кредитування, та який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та задовольнити такі позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а тому апеляційним судом переглядається лише в цій частині.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 березня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 6).
Як підтверджується банківською випискою за період з 29.03.2019 року по 26.01.2021 року позичальник використовував кредитні кошти, а також здійснював часткове поповнення карти (а.с. 56-57).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 08.08.2020 року у відповідача утворилась заборгованість у сумі 25957,43 грн., яка складається з наступного: 20384,97 грн. — заборгованість за кредитом, 5222,46 грн. — заборгованість за відсотками (а.с. 5).
В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ “А-Банк”).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Умови і правила надання банківських послуг АТ “А-Банк”, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За приписами частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, у тому числі, крім тіла кредиту стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по відсотках.
Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника від 29.03.2019 процентна ставка за користування коштами не визначена.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», розміщений на сайті сайті https://a-bank.com.ua/terms/ в розділі «Умови та правила».
Проте, в матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці, долучені банком до позовної заяви, витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ “А-Банк”. Як і того, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків та штрафів саме в зазначених у них розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені і штрафів, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно вказаних обставин не доводять.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження№14-131цс19).
Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків.
Посилання позивача на те, що умови кредитування викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 , що свідчить про погодження всіх істотних умов договору, колегія суддів вважає необґрунтованими. В анкеті-заяві відсутні відомості, яку саме картку отримав відповідач, кредитний ліміт, тоді як Паспорт споживчого кредиту містить умови щодо кредитування кредитного продукту «Універсальна» або «Універсальна Голд». Зазначене позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини справи, перевірити розрахунок заборгованості та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості цій частині.
За даними розділу 4 Паспорта споживчого кредиту базова процентна ставка відсотків річних - по картці Універсальна 46,8%, а по картці «Універсальна ГОЛД» - 44,4%. Однак, матеріали справи не містять інформації, яку саме картку отримав позичальник. Крім того поняття пільгового періоду визначено Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», які, як з`ясовано, не є частиною укладеного між сторонами договору( а.с.6-7).
Крім того, Паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що зазначена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019 року, а заявлені позивачем складові заборгованості нараховані за межами періоду чинності цього паспорта.
У розділі 4 Паспорта також зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Таким чином, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
За таких обставин сам по собі факт підписання відповідачем Паспорта споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані йому умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.
Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 процентів, передбачених паспортом споживчого кредиту.
За приписами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, шо судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.
Зважаючи на результати перегляду справи, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
В силу пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»залишити без задоволення.
Заочне рішення Городенківського районного суду від 12 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                       Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 5 квітня 2021 року.