УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 травня 2021 року
м. Київ
справа № 691/1453/17
провадження № 51-2310ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомир, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Суть питання
Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 15 травня 2017 року і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 8 місяців із конфіскацією майна.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року зазначений вирок залишений без змін.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, захисник засудженої звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд заяви в суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону захисник в касаційній скарзі наводить доводи, які стосуються оцінки доказів, та, як наслідок, вказує про свою незгоду з висновками суду щодо кваліфікації дій засудженого за ч. 3 ст. 187 КК України, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому у поданій касаційній скарзі захисник, порушуючи питання про скасування постановлених у кримінальному провадженні рішень місцевого та апеляційного судів з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, фактично не наводить відповідного обґрунтування, у чому саме, виходячи з вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, полягали ці порушення, як саме вони вплинули на законність й обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для зміни чи скасування касаційним судом судових рішень, відповідно до ч.  1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить належних доводів щодо незаконності наведених в ухвалі висновків суду апеляційної інстанції за результатами перевірки апеляційної скарги захисника.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                            ОСОБА_3