Номер провадження: 22-ц/813/6080/21 
Номер справи місцевого суду: 495/3861/20
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2021                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,
учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2020 року у складі судді Мишко В.В., 
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтований тим, що 10.08.2006 між банком та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит, розмір якого в подальшому збільшено до 35000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення взятих на себе зобов`язань за договором відповідач умови договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.03.2020 виникла заборгованість в загальному розмірі 14207,56 грн з яких: 8743,70 грн.-заборгованість за тілом кредиту, 3816,52 грн- заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 494,60 грн.-пеня, 500 грн- штраф (фіксована ставка), 652,74 грн -штраф (процентна складова).
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 10.08.2006 у розмірі 8 743,70 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», в іншій частині рішення залишити без змін.
В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що в заяві відповідач особистим підписом засвідчив, що в повному обсязі приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", які розміщені на офіційному сайті банку в мережі і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування. Отже, власним підписом відповідач засвідчив, що він ознайомлений з відповідними документами, а тому повністю погодився з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Крім того, відповідач відповідно до вказаної заяви отримав кредитну картку, для чого було відкрито картрахунок із встановленням початкового кредитного ліміту та базовою процентною ставкою за кредитом в розмірі 36% на рік. У заяві зазначено, що відповідач висловив згоду з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Отже, правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 не можуть бути застосовані.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.
Апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів, штрафів та пені, а тому в іншій частині рішення не переглядається.
Матеріали справи свідчать, що 10.08.2006 відповідач заповнив та підписав заяву, якою погодився на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.
19.09.2006 відповідач своїм підписом у вказаній заяві підтвердив, що отримав від банку кредитну картку з кредитним лімітом 4000 грн. 
В заяві зазначено, що базова процентна ставка становить 36% з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. 
Довідкою АТ КБ «Приватбанк» стверджується, що відповідачу було відкрито рахунки та надані кредитні картки, а саме: 10.08.2006 № НОМЕР_1 , строком дії до 08/12; 23.08.2012 № НОМЕР_2 , строком дії до 03/16; 15.01.2013 № НОМЕР_3 , строком дії до 11/16; 22.10.2016 № НОМЕР_4 , строком дії до 05/19; 02.11.2016 № НОМЕР_5 , строком дії до 10/20; 15.06.2017 № НОМЕР_6 , строком дії до 04/21. 
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, вбачається, що кредитний ліміт перевипущеної картки неодноразово змінювався.
Вказані обставини свідчать про те, що відповідач отримував від банку кредитні кошти та користувався ними, розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів по карткам відповідача підтверджують факт несвоєчасного повернення ним коштів банку.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як зазначено вище, відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримав кредитну картку.
Відповідно до вказаної заяви відповідач погодив, що він разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. 
Вказана заява містить умови щодо розміру процентної ставки, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів від заборгованості.
Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів.
З наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що банк обраховував проценти на підставі ст.625 ЦК України, а тому в зв`язку з неоспореним боргом за тілом кредиту, кошти в розмірі 3816,52 грн. помилково не стягнуті судом, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позову в цій частині. 
Разом з тим заява, підписана відповідачем про надання кредитних коштів не містить відомостей щодо сплати пені, комісії, штрафів за порушення умов договору, тому в цій частині рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів скасувати, в решті рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково. 
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення процентів скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за процентами в розмірі 3816,52 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: