ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 червня 2021 року           справа №200/2074/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі № 200/2074/21-а (головуючий І інстанції Смагар С.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області  (далі – відповідач) про визнання дій протиправними щодо припинення нарахування та виплати з 1 липня 2016 року щомісячних страхових виплат, скасування рішення (за наявності) про припинення щомісячних страхових виплат, зобов`язання поновити виплату поточних щомісячних страхових виплат, стягнення заборгованості з щомісячних страхових виплат за період з 1 липня 2016 року або зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі страхових виплата з 1 липня 2016 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року  позов задоволено: 
- визнано протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу щомісячних страхових виплат з 1 липня 2016 року;
- скасовано постанову від 4 липня 2016 року № 0536/12265/12265/12 про припинення позивачу щомісячної страхової виплати з 1 липня 2016 року.
 - зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату позивачу страхових виплат та виплатити заборгованість за період з 1 липня 2016 року (а.с. 46-48).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду через порушення норм матеріального права та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані відсутністю правових підстав для виплати відповідачем заборгованості зі  страхових виплат позивачу (а.с. 52-54).
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, і дійшов  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач  є внутрішньо переміщеною особою, має зареєстрований страховий випадок.
Постановою відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краматорську від 04.07.2016 року № 0536/12265/12265/12 позивачу припинено щомісячні страхові виплати з 01.07.2016 року згідно постанови КМУ від 14 березня 2016 року № 167 (а.с. 41). 
За матеріалами справи позивачу не нараховано та не виплачено страхові виплати за період з липня 2016 року по лютий 2021 року, заборгованість складає 44756,36 грн. (а.с. 38).
Листом від 20.01.2021 року відповідач повідомив, що у серпні 2015 року позивач звернувся до Краматорського управління та надав довідку ВПО. Страхові виплати продовжено з 1 серпня 2015 року. У вересні 2015 року позивачу здійснено перерахунок та виплачено доплату за період з 1 березня 2014 року по 31 грудня 2014 року та виплачено заборгованість за період з травня 2014 року по липень 2015 року. З 1 липня 2016 року страхові виплати зупинено у зв`язку з відсутністю рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк» (а.с. 16-17).
Згідно п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 року   (далі - Закон № 1105-XIV) особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 3   Закону №1105-XIV   визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).
Підставою для припинення страхових виплат відповідачем визначено постанову КМУ від 14 березня 2016 року № 167.
Згідно ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV   страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV не передбачено припинення страхових виплат на підставі постанови КМУ від 14 березня 2016 року № 167.
Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
За змістом статті 7 Закону № 1706 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Факт внутрішнього переміщення, згідно положень статті 4 Закону № 1706 підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Згідно статті 12 Закону № 1706 підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.
Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних  відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.
Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
 Згідно ч. 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. 
Підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.
Відповідач не може посилатися на відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум страхових виплат, оскільки порядок та умови отримання таких виплат регулюються виключно  Законом, а відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Фонду соціального страхування здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.
Матеріалами справи підтверджено припинення страхових виплат з 1 липня 2016 року. Крім того, судом встановлено, що відповідачем було прийнято відповідне рішення від 4 липня 2016 року про припинення страхових виплат. 
Суд першої інстанції роз`яснив позивачу, що виплату відповідач зможе здійснити за наявності у позивача інформації про відкритий рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України».          Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу щомісячних страхових виплат з 1 липня 2016 року; скасування постанови від 4 липня 2016 року № 0536/12265/12265/12 про припинення позивачу щомісячної страхової виплати з 1 липня 2016 року; зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату позивачу страхових виплат та виплатити заборгованість за період з 1 липня 2016 року.
Отже,  суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі № 200/2074/21-а за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 16 червня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

Судді                                                                                          Е.Г. Казначеєв

                                                                                                    Г.М. Міронова