Ухвала
Іменем України
27 травня 2021 року
м. Київ
справа № 311/79/18
провадження № 51-5815 впс 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –                               ОСОБА_1 ,
суддів:                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув подання Запорізького апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, з одного суду апеляційної інстанції до іншого,
встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду надійшло подання Запорізького апеляційного судупро направлення вищевказаних матеріалів кримінального провадження із зазначеного суду до іншого суду апеляційної інстанції для здійснення розгляду провадження в порядку апеляційної процедури. 
Подання мотивовано тим, що у Запорізькому апеляційному суді неможливо утворити склад суду для розгляду вищевказаних матеріалів кримінального провадження в порядку апеляційної процедури.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про день і час розгляду подання, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень про відкладення розгляду подання від них не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у поданні, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається із матеріалів провадження, до Запорізького апеляційного суду з Верховного Суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених                                ч. 1  ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, з постановою Верховного Суду від 20 квітня                2021 року про скасування ухвали Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня               2019 року з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до офіційних даних, розміщених на Інтернет-ресурсі «Судова влада України», у судовій палаті з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду правосуддя здійснюють шість суддів ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ). Згідно з поданням судді ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виключені з автоматизованого розподілу вказаного кримінального провадження з підстав недопустимості повторної участі судді у кримінальному провадженні відповідно до ч. 3 ст. 76 КПК України. Судді: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 брали участь у розгляді вказаного кримінального провадження на стадії досудового розслідування, що згідно ст. 76 КПК України унеможливлює їх участь при апеляційному розгляді.
Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного від 11 травня 2021 року призначення колегії суддів для розгляду вказаного провадження не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. 
Зі звіту про неможливість розподілу справи між суддями від 11 травня 2021 року вбачається, що причиною неможливості утворення судової колегії є недостатня кількість суддів для розподілу, і в ньому може прийняти участь лише один суддя   ОСОБА_9 .
Подання обґрунтовано тим, що Запорізьким апеляційним судом вжито організаційних заходів, направлених на перегляд спеціалізації суддів, а саме 2 квітня 2021 року проведено збори Запорізького апеляційного суду, на яких ставилося питання про скасування спеціалізації суддів Запорізького апеляційного суду та ліквідації судових палат з розгляду цивільних та кримінальних справ, утворених відповідно до ч. 4 ст.  26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За результатами голосування вирішено відмовити у зміні спеціалізації суддів Запорізького апеляційного суду та ліквідації судових палат з розгляду цивільних та кримінальних справ. 
Колегія суддів касаційного суду вважає доводи, викладені у поданні,  необґрунтованими, виходячи з наступного. 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод  гарантує право на  справедливий й публічний розгляд  справи  упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на доступ до суду має трактуватися як можливість особи звернутися до суду та як заборона вчиняти певні правові чи фізичні дії, спрямовані на перешкоджання особі скористатися цим правом.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. 
Конституцією України регламентовано, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом  (стаття 125 Конституції України).
Під час застосування правил спеціалізації суддів потрібно виходити з єдності правового статусу судді, що передбачає здійснення ним правосуддя в будь-якій справі, віднесеній до юрисдикції конкретного суду (за винятком випадків, що прямо передбачені законом).
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційними судами з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення є апеляційні суди, які утворюються в апеляційних округах. Згідно частини 4 вказаної статті у складі апеляційного суду можуть утворюватися судові палати з розгляду окремих категорій справ.
Виходячи зі змісту зазначених положень запровадження спеціалізації не є обов`язковим, і таке визначення спеціалізації можливе лише за умови забезпечення належної роботи суду в цілому. Окрім того, Рішення зборів суддів не може суперечити вимогам закону. 
Відповідно до пункту 1 розділу VII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, збори суддів відповідного суду визначають спеціалізації кожного судді такого суду згідно із Загальним класифікатором спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженим Державною судовою адміністрацією України. Для кожного судді може бути визначена більше, ніж одна спеціалізація. Визначення спеціалізацій суддів у суді, в тому числі слідчих суддів, має забезпечити виключення випадків неможливості проведення автоматизованого розподілу справи або матеріалів кримінального провадження через відсутність суддів відповідної спеціалізації. Крім того, запроваджена зборами відповідного суду спеціалізація суддів не може бути підставою для відмови в доступі до правосуддя в конкретному суді.
Крім того, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду  (у редакції рішення Ради суддів України від 15 вересня 2016 року № 58) установлено, що автоматизований розподіл судових справ між суддями в судах, у яких відсутня спеціалізація або її застосування неможливе, здійснюється між усіма суддями.
Тобто, шляхом прийняття зборами суддів відповідного суду Рішення щодо організації внутрішньої діяльності цього суду автоматизована система може бути налаштована таким чином, щоб забезпечити виключення випадків неможливості проведення автоматизованого розподілу справи через відсутність суддів відповідної спеціалізації, забезпечуючи при цьому об`єктивний та неупереджений розподіл судових справ за допомогою модуля автоматизованого розподілу.
Статтею 34 КПК України передбачена можливість направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, якщо неможливо утворити новий склад суду, при цьому, відсутнє будь-яке посилання на необхідність включення до автоматизованого розподілу лише суддів із судової палати з розгляду кримінальних справ відповідного суду, і така позиція апеляційного суду не узгоджується із зазначеною нормою закону.
Згідно з положеннями частини 5 статті 34 КПК України спори про підсудність між судами не допускаються.
Виходячи із закріпленого в Конституції України та процесуальних кодексах принципу територіальної юрисдикції, саме Запорізький апеляційний суд є повноважним щодо перегляду в апеляційному порядку всіх проваджень кримінальної і цивільної юрисдикції, та справ про адміністративні правопорушення в межах відповідного апеляційного округу.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в апеляційному порядку здійснюється колегіально судом у складі не менше трьох суддів.
При цьому з наданої судом інформації вбачається, що у Запорізькому апеляційному суді здійснюють правосуддя сімнадцять суддів, шість з яких входять до судової палати з розгляду кримінальних справ та одинадцять – до судової палати з розгляду цивільних справ.   
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що Запорізьким апеляційним судом не  вичерпано процесуальних можливостей по формуванню колегії суддів для розгляду матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України в порядку апеляційної процедури, тому підстави для направлення вказаних матеріалів із Запорізького апеляційного суду до  іншого суду апеляційної інстанції, відсутні, а подання слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Подання Запорізького апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, з одного суду апеляційної інстанції до іншого, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                           ОСОБА_11