СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р.                                                                       Справа № 917/682/20  

    Колегія  суддів  у   складі:   головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В. , суддя  Медуниця О.Є., 
за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,
за участю представників сторін:
від позивача – Візіренко Ж.С.,  адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю  від 12.03.2019 серія ЗП № 002086) – на підставі довіреності від 24.03.2021 №0024701/9918 ( явку та повноваження перевірила уповноважена особа Запорізького апеляційного суду - начальник служби судових розпорядників - Семечкін С.С.);
від відповідача – не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”, м. Київ, (вх. №538 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 19.01.2021 (повний текст рішення складено 19.01.2021, суддя Пушко І.І.) 
у справі № 917/682/20 
за позовом Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”, м. Київ, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “КрАЗ Лізинг”, м. Кременчук Полтавської області, 
про зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “КрАЗ Лізинг” про:
- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “КрАЗ Лізинг” в особі ліквідаційної комісії визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторські вимоги Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”  у розмірі 8  313 052,65 грн;
- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “КрАЗ Лізинг” в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу відомості про майно, яке є предметом застави за договором застави №75108Z20, посвідченим Кушніренко О.Г., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 31.05.2008 за р.№ 1722 та договором застави від 10.12.2010 № 75110Z18.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 19.01.2021 у справі №917/682/20 позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ “КрАЗ Лізинг” в особі ліквідаційної комісії визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторські вимоги АТ “Державний експортно-імпортний банк України” у розмірі 7141970,03 грн; зобов`язано ТОВ “КрАЗ Лізинг” в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу відомості про майно, яке є предметом застави за договором застави №75108Z20, посвідченим Кушніренко О.Г., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 31.05.2008 за р. № 1722 та договором застави № 75110Z18 від 10.12.2010; в іншій частині вимог в задоволенні позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що:
- обраний позивачем спосіб захисту майнових інтересів є належним та ефективним з огляду на відсутність доказів прийняття ліквідаційною комісією відповідача рішення за результатом розгляду заяви Акціонерного товариства «Державний експортний імпортний банк України» від 19.02.2020 та повідомлення про включення до проміжного ліквідаційного балансу грошових вимог та відомостей про майно, яке є предметом договорів застави від 31.05.2018 № 75108Z20 та від 10.12.2010 №75110Z18;
- позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог в частині включення до проміжного ліквідаційного балансу відомостей про майно, яке є предметом договорів застави від 31.05.2008 № 75108Z20  та від 10.12.2010 №75110Z18  та грошових вимог позивача в частині сплати грошових сум, стягнутих рішенням господарського суду м.Києва від 19.10.2016 №910/1781/15-г, сум нарахувань пені, 3% річних та інфляційних, нарахованих на прострочену суму основного боргу за період після ухвалення судового рішення щодо його стягнення. 
- вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в частині зобов`язання включити до проміжного ліквідаційного балансу 874 890, 29грн процентів, 32  471,97грн пені, 197  994,62грн 3% річних та 65  725,74грн втрат від інфляції, нарахованих за несвоєчасну сплату процентів, є необґрунтованими, оскільки позивачем в односторонньому порядку змінені умови кредитного договору шляхом звернення із позовом до суду про дострокове погашення заборгованості. 
Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині визнання та включення до проміжного ліквідаційного балансу кредиторських вимог АТ “Державний експортно-імпортний банк України” та прийняти нове судове рішення, яким кредиторські вимоги АТ “Державний експортно-імпортний банк України” задовольнити в повному обсязі, а саме: зобов`язати ТОВ “КрАЗ Лізинг” в особі ліквідаційної комісії визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторські вимоги АТ “Державний експортно-імпортний банк України” у розмірі 8  313  052,65 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» зазначало наступне:
- банком здійснено нарахування процентів за користування кредитом на підставі умов п.3.2.4, 3.5 кредитного договору (у редакції додаткової угоди від 01.03.2011 №75108К7), відповідно до яких нарахування процентів за користування кредитом здійснюється до повного погашення основного боргу за кредитом, що свідчить про правомірність включення таких вимог до проміжного ліквідаційного балансу відповідача;
- укладаючи кредитний договір, сторони погодили, що банк нараховує проценти за користування кредитом до повного погашення основного боргу за кредитом, у зв`язку з чим право позикодавця вимагати від позичальника включення до проміжного ліквідаційного балансу пені, 3% річних та інфляційних втрат на нараховані проценти передбачено частиною 2 статті 625 ЦК України. 
16.02.2021 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №917/682/20 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В., суддя Медуниця О.Є.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у справі №917/682/20 апеляційну скаргу позивача, АТ “Державний експортно-імпортний банк України” на рішення господарського суду Полтавської області від 19.01.2021 у справі № 917/682/20 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.
З метою усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху від 22.02.2021, від скаржника на адресу Східного апеляційного господарського суду 09.03.2021 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, у тому числі - докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, про що свідчить платіжне доручення від 26.02.2021 №899577 на суму 3153,00грн.
10.03.2021 судом апеляційної інстанції листом повідомлено АТ “Державний експортно-імпортний банк України”, що згідно із затвердженим графіком відпусток на 2021 рік, суддя-доповідач Гребенюк Н.В. перебуває у відпустці по 12.03.2021 включно, зазначена заява буде передана судді-доповідачу після виходу її з відпустки.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.03.2021 для розгляду справи №917/682/20 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 у справі №917/682/20 задоволено клопотання апелянта про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/682/20  в режимі відеоконференції; оголошено перерву у судовому засіданні до  22.04.2021 о 12год 00хв у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, зал засідань №117; доручено Запорізькому апеляційному суду забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/682/20.
У зв`язку з відпусткою судді Радіонової О.О. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 20.04.2021 визначено колегію суддів у  складі:  головуючого  судді  (судді-доповідача)  Гребенюк Н.В.,   судді Зубченко І.В., Медуниця О.Є.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 у справі №917/682/20 оголошено перерву у судовому засіданні до 27.05.2021 об 11год 00хв; задоволено клопотання апелянта про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/682/20 в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Запорізькому апеляційному суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 27.05.2021 об 11год 00хв, задоволено клопотання апелянта про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/682/20 в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Запорізькому апеляційному суду.
Представник апелянта, який прийняв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у Запорізькому апеляційному суді, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення суду в частині визнання та включення до проміжного ліквідаційного балансу кредиторських вимог АТ “Державний експортно-імпортний банк України” та прийняти нове судове рішення, яким кредиторські вимоги АТ “Державний експортно-імпортний банк України” задовольнити в повному обсязі, а саме: зобов`язати ТОВ “КрАЗ Лізинг” в особі ліквідаційної комісії визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторські вимоги АТ “Державний експортно-імпортний банк України” у розмірі 8  313  052,65 грн.
Представник відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, судова колегія дійшла висновку про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 29.05.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Краз Лізинг" (позичальник) укладений кредитний договір №75108К7/8, на умовах якого на користь позичальника перераховано грошові кошти в загальній сумі 1 500  000,00 доларів США.
До кредитного договору сторонами вносились зміни, про що складались додаткові угоди від 19.10.2009 №75108К7-1, від 05.10.2010 №75108К7-2, від 31.05.2010 №75108К7-3, від 01.11.2010 №75108К7-4, від 01.12.2010 №75108К7-5, від 01.02.2011 №75108К7-6, від 01.03.2011 №75108К7-7, від 01.03.2011 №75108К7-8, від 01.02.2012 №75108К7-9, від 06.09.2012 №75108К7-10, від 25.02.2013 №75108К7-11, від 11.03.2014 №75108К7-12.
За наслідком укладення додаткової угоди від 01.03.2011 №75108К7-7 та внесених змін до кредитного договору залишок заборгованості в сумі 1 260 980,00 доларів США переведено в національну валюту, який становив 10 031 095, 90 грн.
Кінцевий термін погашення кредиту – 27.05.2016 (пункт 3.2.2. кредитного договору від 29.05.2008 №75108К7/8 в редакції додаткової угоди від 01.03.2011 №75108К7-7).
Відповідно до п.3.2.4 договору (в редакції додаткової угоди від 01.03.2011 №75108К7-8 до кредитного договору від 29.05.2008 №75108К7/8) проценти за користування кредитом сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 18,0% річних. 
Пунктом 3.5.1 кредитного договору від 29.05.2008 №75108К7/8 (в редакції додаткової угоди від 01.03.2011 №75108К7-7) встановлено, що позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п.3.2 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - до 15 числа) на рахунок, зазначений у п.3.8 цієї угоди. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.
Згідно з пунктом 3.6.2 (г) кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 банківських днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення. 
Право банку вимагати дострокового повернення непогашеної частини кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, а також інших платежів, нарахованих згідно договору передбачено п. 6.2 кредитного договору, як наслідок події невиконання зобов`язань згідно п. 6.1 кредитного договору, зокрема, у разі якщо позичальник не сплатив банку у строк платежі з погашення кредиту, проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі належні до сплати згідно з договором, або не виконав будь-які інші умови та/або зобов`язання за договором. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем (заставодержателем) та відповідачем (заставодавцем) були укладені також договори застави від 31.05.2008 № 75108Z20  та від 10.12.2010 №75110Z18  з подальшими змінами (т. 1 а.с. 203-222).
У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» направило відповідачу претензію-вимогу від 11.12.2014 №075-09/2853  та звернулося до господарського суду м.Києва із позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» та Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» кредитної заборгованості яка існувала станом на 26.03.2015, а саме суми кредиту в розмірі 6 109 315,19 грн, процентів за користування кредитом в сумі 694 033,51 грн, комісії в розмірі 15 395,79 грн, пені за порушення зобов`язань зі сплати кредиту, відсотків і комісії в загальному розмірі 1 107 371,75 грн, 3% річних за порушення зобов`язання зі сплати кредиту в сумі 113 627,62 грн, 3% за порушення зобов`язання зі сплати процентів в сумі 8 922,11 грн, 3% річних за порушення зобов`язання зі сплати комісії в сумі 261,31 грн та 91 280,49 грн інфляційних втрат.
Рішенням господарського суду м. Києва від 19.10.2016 у справі №910/1781/15-г, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краз Лізинг» та Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м.Запоріжжі заборгованість по кредиту в розмірі 5 305 051,19 грн, борг по прострочених процентах в розмірі 1 243 984,37 грн, прострочену комісію за управління кредитною лінією в розмірі 22 757,12 грн, пеню в розмірі 3 278 572,11 грн, 3% річних нарахованих на суму комісії в розмірі 583,85 грн, втрати від інфляції в розмірі 260 775,97 грн.
Протягом 2016-2018 років поручителем здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» 31.01.2019 повідомило позивача листом про прийняття рішення зборами учасників юридичної особи-відповідача про ліквідацію ТОВ «КрАЗ Лізинг» та про порядок і строк заявлення вимог кредиторів (т. 1 а.с.247).
19.02.2020 позивач на адресу відповідача в особі ліквідаційної комісії направив заяву №075-02/266, в якій вимагав включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на загальну суму 8  313  052,65 грн  та відомостей про майно, яке є предметом договорів застави від 31.05.2008 №75108Z20 та від 10.12.2010 №75110Z18 (т. 1 а.с.248-250). 
Відповідачем у строк, визначений ч.6 ст.105 Цивільного кодексу України, тобто протягом 30 днів з дня отримання відповідної вимоги кредитора, відповіді надано не було.
Таким чином, з урахуванням наведених обставин та вважаючи порушеними майнові інтереси на задоволення своїх вимог і невключення кредитора до проміжного ліквідаційного балансу, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось із позовом за захистом своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом розгляду даної справи є вимога скаржника про включення його кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, у зв`язку з припинення діяльності останнього за рішенням засновників.
Згідно зі ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Частинами 5, 6 ст. 105 ЦК України визначено, що строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що з 21.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» перебуває в стані припинення; вимоги кредиторів розглядаються до 21.02.2020.
Товариством з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» заява про включення вимог до ліквідаційного балансу від 19.02.2020 була направлена у встановлений строк та містила грошові вимоги на загальну суму 8  313  052,65 грн, з яких: 
- непогашена заборгованість за рішенням суду (сума заборгованості по поверненню кредитних коштів 1275539,06 грн; прострочені проценти за кредитом (основним боргом) (до 31.08.2016 включно 1556635,79грн ; 3% річних за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по основному боргу 10497,01 грн; 3% річних за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу 54055,70 грн; 3% річних за порушення зобов`язання щодо сплати комісії за управління кредитом 1201,34 грн; інфляційні витрати за порушення зобов`язання щодо повернення кредиту 267298,40 грн; інфляційні витрати за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по основному боргу 10274,17 грн; інфляційні втрати за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу 26771,14 грн; інфляційні витрати за порушення зобов`язання щодо сплати комісії за управління кредитом 791,32 грн; судовий збір 63590,75 грн);
- заборгованість за процентами (з 07.04.2017 по 17.02.2020)  у сумі 874   890,29 грн;
- пеня за прострочення сплати основного боргу (з 18.02.2019 по 17.02.2020) у сумі 420   679,86 грн; 
- пеня за прострочення сплати процентів (з 18.02.2019 по 17.02.2020) 32471,97 грн; 3% річних за прострочення сплати основного боргу (з 18.02.2017 по 17.02.2020) у сумі 149 436,67 грн; 
- 3% річних за прострочення сплати процентів ( з 18.02.2017 по 17.02.2020) у сумі 197   994,62 грн; 
- втрати від інфляції по простроченому основному боргу (з 18.02.2017 по 17.02.2020) у сумі 533   946,20 грн; 
- втрати від інфляції по простроченим процентам (з 18.02.2017 по 17.02.2020) у сумі 65 725,74 грн.
Частиною 6 ст. 105 ЦК України передбачено, що кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.
Отже, норми цивільного законодавства не надають ліквідаційній комісії права залишати вимоги кредиторів без розгляду, вимога кредитора має бути розглянута з прийняттям та направленням відповідного рішення ліквідаційною комісією не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.
Заява позивача з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» від 19.02.2020 №075-02/266 вручена уповноваженому представнику відповідача 21.02.2020, однак на момент звернення із позовом до суду залишена відповідачем без відповіді.
Докази прийняття відповідного рішення ліквідаційною комісією відповідача, повідомлення про його прийняття та включення до проміжного ліквідаційного балансу грошових вимог позивача та відомостей про майно, яке є предметом договорів застави від 31.05.2008 № 75108Z20 та від 10.12.2010 №75110Z18, матеріали справи не містять.
Згідно з ч. 3. ст. 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. 
Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними (ч. 5 ст. 112 ЦК України).
Наведеними нормами визначено способи захисту порушених прав кредитора у випадку, коли боржник знаходиться у стані припинення (ліквідації) – а саме шляхом звернення до ліквідаційної комісії з кредиторськими вимогами, а у разі ухилення ліквідаційної комісії від їх розгляду кредитор - із позовом до ліквідаційної комісії з вимогами щодо спонукання до вчинення відповідних дій.
Місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині включення до проміжного ліквідаційного балансу відомостей про майно, яке є предметом договорів застави № 75108Z20 від 31.05.2008 та №75110Z18 від 10.12.2010 та грошових вимог позивача в частині сплати грошових сум, стягнутих рішенням господарського суду м.Києва від 19.10.2016 №910/1781/15-г, а також сум нарахувань пені, 3% річних та інфляційних, нарахованих на прострочену суму основного боргу за період після ухвалення судового рішення щодо його стягнення.
Разом з тим, суд першої інстанції відмовив позивачу в частині вимог про включення до проміжного ліквідаційного балансу 874 890, 29грн процентів, 32  471,97грн пені, 197  994,62грн 3% річних та 65  725,74грн втрат від інфляції, нарахованих за несвоєчасну сплату процентів, оскільки дійшов висновку про те, що у відповідача відсутнє зобов`язання щодо включення до проміжного ліквідаційного балансу зазначеної заборгованості.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За умовами розділу «Терміни» кредитного договору від 29.05.2008 №75108К7/8 ( в редакції додаткової угоди від 19.10.2009 №75108К7-1 до кредитного договору):
- «проценти за користування кредитом» - плата, яка встановлюється банком за користування кредитом та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені цим договором;
- «період нарахування процентів за користування кредитом» - початковий період, що розпочинається з першої дати надання кредиту і закінчується останнім днем місяця, на який припадає перша дата надання кредиту. Будь-який наступний період нарахування процентів за користування кредитом у подальшому – кожен календарний місяць до дати повного погашення заборгованості за кредитом.
Відповідно до п.3.2.4 договору (в редакції додаткової угоди від 01.03.2011 №75108К7-8 до кредитного договору від 29.05.2008 №75108К7/8) проценти за користування кредитом сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 18,0% річних. 
Пунктом 3.5.1 кредитного договору від 29.05.2008 №75108К7/8 (в редакції додаткової угоди від 01.03.2011 №75108К7-7) встановлено, що позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п.3.2 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - до 15 числа) на рахунок, зазначений у п.3.8 цієї угоди. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.
Як було зазначено вище,  рішенням господарського суду м. Києва від 19.10.2016 у справі №910/1781/15-г, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краз Лізинг» та Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м.Запоріжжі заборгованість по кредиту в розмірі 5 305 051,19 грн, борг по прострочених процентах в розмірі 1 243 984,37 грн, прострочену комісію за управління кредитною лінією в розмірі 22 757,12 грн, пеню в розмірі 3 278 572,11 грн, 3% річних нарахованих на суму комісії в розмірі 583,85 грн, втрати від інфляції в розмірі 260 775,97 грн.
Судова колегія зазначає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. 
Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц та від 19.05.2020 №910/23028/17.
Таким чином, звернувшись до суду із позовом про дострокове погашення заборгованості, банк змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, використавши право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України на умовах розділу 3.2 кредитного договору від 29.05.2008, укладеного між сторонами. 
Між тим, зі змісту заяви про включення грошових вимог кредитора від 19.02.2020 та наданих розрахунків вбачається, що банком заявлено вимогу про включення до проміжного ліквідаційного балансу відповідача заборгованості за процентами, нарахованих на підставі ставки договору (19%).
Положеннями цивільного законодавства унормовано, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань.
За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
З огляду на викладене, тлумачення умов укладеного між сторонами кредитного договору щодо наслідків порушення відповідачем строків повернення позичкових коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання.
При цьому, враховуючи, що поведінка позичальника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, таке регулювання правовідносин повинно бути виражене самостійною умовою договору і не ототожнюватись з умовами договору про стягнення процентів за правомірне користування кредитом.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №910/16926/19.
Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії договору позики, та правовідносин, які склалися внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути грошові кошти у визначений строк, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом.
З огляду на зміну позивачем порядку виконання умов кредитного договору на підставі звернення до суду із позовом про дострокове погашення кредиту, відсутність у кредитному договорі від 29.05.2008 №75108К7/8 окремої умови щодо порядку сплати коштів за неправомірне користування кредитом, вимога Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про включення до проміжного ліквідаційного балансу відповідача грошових вимог, які виникли на підставі неправомірної поведінки позичальника, але нараховані на умовах правомірної плати за користування кредитом, визначеної договором, не є обґрунтованою та не підлягає задоволенню.  
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» відсутнє зобов`язання щодо включення до проміжного ліквідаційного балансу заборгованості за процентами на суму 874    890, 24 грн та похідних нарахованих сум пені за прострочення сплати процентів на суму 32 471,97 грн, 3% річних за прострочення сплати процентів на суму 197 994,62грн, втрат від інфляції по простроченим процентам на суму 65  725,74 грн, нарахованих Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за період з 07.04.2017 по 17.02.2020
Таким чином, доводи скаржника в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду першої інстанції не спростовують, не можуть бути підставою для скасування спірного рішення.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 19.01.2021 у справі №917/682/20 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” на рішення господарського суду Полтавської області від 19.01.2021 у справі № 917/682/20  залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Полтавської області від 19.01.2021 у справі №922/917/682/20 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено   28.05.2021 

Головуючий суддя                                                                             Н.В. Гребенюк

Суддя                                                                                                     І.В. Зубченко  

Суддя                                                                                                      О.Є. Медуниця