ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/6054/20 пров. № А/857/7767/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Кушнерика М.П. 
з участю секретаря судового засідання     Квітовської Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування висновку за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року (суддя першої інстанції Сасевич О.М., м. Львів, повний текст складено 01.03.2021)

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування висновку інспектора ВКОЗ СДС УПД ГУНП у Львівській області від 02.06.2020 про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї, що належить громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано висновок інспектора ВКОЗ СДС УПД ГУНП у Львівській області від 02.06.2020 про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї, що належить громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп.
Не погодившись із вказаним рішенням, вважаючи таке ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, Головне управління Національної поліції у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.02.2021 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що підставою до анулювання дозволу на зброю послужили неодноразові скарги голови ГО Кам`янка-Бузького районного товариства мисливців і рибалок ТМР «Крижень» Піска Б.Й. щодо протиправних дій громадянина ОСОБА_1 . У ході здійснення перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 неодноразово порушувалось природоохоронне законодавство. Зокрема, згідно протоколу від 22.11.2018 №65 позивач порушив п.6 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»; постановою Державної екологічної інспекції у Львівській області про накладення адміністративного стягнення від 07.12.2018 №946-07 позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 85 КУпАП; згідно протоколу про порушення правил та термінів полювання від 15.02.2020 року №1 позивач порушив п.п.1-3 ст. 20, ч. 2 абз. 1 ст. 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»; згідно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 25.02.2020 року №1 позивач порушив п.1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Окрім того, відповідно до листа Кам`янко-Бузького районного відділу ДВС Західного МРУ МЮ №18.20-31/12598 від 07.10.2020 на виконанні у вказаному відділі перебували виконавчі документи щодо стягнення з ОСОБА_1 адміністративних штрафів, а перевіркою також встановлено ряд порушень порядку та правил дозвільної системи з боку ОСОБА_1 , за які останній притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: згідно постанови Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 12.10.2015 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КУпАП; постановою Кам`янко-Бузького ВП ГУНП у Львівській області від 07.09.2018 №358963 стягнено ОСОБА_1 штраф в розмірі 170,00 грн; постановою УПП у м. Львові від 28.12.2017 №ЕАА249604 стягнено  з ОСОБА_1 штраф в розмірі 510,00 грн; постановою УПП у м. Львові від 16.03.2018 №БР№428993 стягнено з ОСОБА_1 штраф в розмірі 1020,00 грн; постановою Кам`янко-Бузького ВП ГУНП у Львівській області від 07.09.2018 №358963 стягнено з ОСОБА_1 штраф в розмірі 170,00 грн; постановою УПП у м. Львові від 16.03.2018 №БР428993 стягнено з ОСОБА_1 штраф в розмірі 1020,00 грн.; постановою ДП «Буське лісове господарство» від 25.02.2020 №1 стягнено з ОСОБА_1 штраф в розмірі 1020,00 грн. Беручи до уваги неодноразові порушення позивачем норм природоохоронного законодавства України, порушення порядку та правил дозвільної системи, що призвели до втрати зброї, а також постійні скарги та конфлікти з єгерською службою ТМР «Крижень» ГУНП у Львівській області дійшло висновку про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї, що належить громадянину ОСОБА_1 .
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.
Так, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на його електронну адресу, судова повістка одержана відповідачем 07.06.2021 о 09:34 год, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.
Відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці уповноваженого представника ОСОБА_2 , яка здійснює представництво інтересів Головного управління Національної поліції у Львівській області у даній справі. Однак, апеляційний суд відхилив дане клопотання, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, наділений відповідним достатнім для реалізації свої повноважень кадровим ресурсом.
У судовому засіданні позивач та його представник заперечили вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у користуванні ОСОБА_1 на підставі дозволу №П-488 перебував мисливський нарізний карабін ИЖ-18МН кал.7,62 мм. № НОМЕР_1 .
Згідно інформаційного листа УПД ГУНП у Львівській області від 09.02.2021 №266/15/04-21 гр. ОСОБА_1 звернувся до УПД ГУНП у Львівській області для продовження терміну дії дозволу на мисливський нарізний карабін ИЖ-18МН кал.7,62 мм. № НОМЕР_1 .
31.05.2019 гр. ОСОБА_1 продовжено дозвіл на мисливський нарізний карабін ИЖ-18МН кал.7,62 мм. № НОМЕР_1 терміном до 21.09.2021, а також проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення правил та умов реєстрації та перереєстрації мисливської зброї в майбутньому.
Висновком інспектора ВКОЗ СДС УПД ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 було анульовано дозвіл №П-488, виданий ГУНП у Львівській області гр. ОСОБА_1 на право зберігання і носіння нарізного карабіна НОМЕР_2 7,62 мм. № НОМЕР_1 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновок про анулювання дозволу позивача на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї від 02.06.2020 не відповідає положенням    Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них,                а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, мотивованих підстав для анулювання дозволу не містить.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. 
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту першого Положення про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (далі- Положення про дозвільну систему), дозвільна система – це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
Згідно пункту другого цього Положення про дозвільну систему, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї.
Пунктом 9 Положення про дозвільну систему передбачено, що видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї - у порядку, визначеному МВС.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 № 1644 «Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів» наказано ужити організаційних заходів з реалізації Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї. До врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього» наказу, застосовувати норми, визначені   наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 жовтня 1993 року № 642 "Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1993 р. № 706 "Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 1993 року за № 163, наказом Міністерства внутрішніх справ від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1993 року за № 637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13 червня 2000 року № 379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2000 року за № 696/4917.
Національній поліції України організувати діяльність з реалізації повноважень, указаних у пункті 1 цього наказу, через:
1) Департамент превентивної діяльності Національної поліції України;
2) уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України;
3) відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів (далі Інструкція № 622).
Згідно п. 1.1 глави 1 розділу I Інструкції № 622 ця Інструкція визначає умови та порядок видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, облік, охорону, носіння, перевезення і використання зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, боєприпасів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи, правил поводження з ними та їх застосування.
Згідно п. 5.1. глави 5 розділу I Інструкції 622 від 21.08.1998 органи поліції не мають права давати згоду керівникам підприємств, установ, організацій та суб`єктам господарювання на укладення трудових договорів на виконання таких робіт, а також видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію в разі:
- наявності в особи медичних протипоказань до виконання вказаних функціональних обов`язків та володіння зброєю;
- наявності даних про систематичне (два чи більше разів) порушення такою особою громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря, інших одурманюючих засобів, вчинення домашнього насильства, що підтверджується документально;
- наявності вмотивованої постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;
- надходження від уповноваженого органу до УП ЦОУП, УП ГУНП інформації про повідомлення такій особі про підозру або інформації про складення щодо такої особи повідомлення про підозру, що не вручене через невстановлення її місцезнаходження;
- наявності в особи судимості за злочин, яка не погашена або не знята в установленому порядку;
- відсутності довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування;
- відсутності права, визначеного актами законодавства, на придбання, зберігання і носіння пристроїв.
При цьому згідно глави 4 розділу I Інструкції №622 органам поліції, зокрема, надано право:
- анулювати дозволи на придбання, зберігання і носіння зброї, основних частин зброї, пристроїв та боєприпасів, видані громадянам, які зловживають спиртними напоями, вживають наркотичні засоби без призначення лікаря, інші одурманюючі засоби, хворіють на психічні захворювання, та в інших випадках, передбачених законодавством;
- на підставі вмотивованої постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, тимчасово вилучати на відповідальне зберігання дозволи на їх зберігання та носіння із відповідним врученням боржнику зобов`язання (додаток 11), яке надає право виключно на зберігання такої зброї, пристроїв. Повернення власнику дозволу на зберігання, носіння зброї, пристроїв здійснюється на підставі відповідної постанови державного виконавця, судового рішення;
- анулювати дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, основних частин зброї та пристроїв, видані громадянам, у випадках, передбачених пунктом 5.1 глави 5 цього розділу.
Отже, органам поліції надано право анулювати дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, основних частин зброї та пристроїв, видані громадянам.
При цьому, пунктом 5.1 глави 5 розділу I Інструкції №622 передбачено вичерпний перелік підстав, за яких органи поліції не мають права видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію. Цей перелік підстав також застосовується для анулювання вказаних дозволів.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 по справі №540/544/19, від 27.04.2020 по справі №440/4600/18.
Відповідно до пункту 12.19 Інструкції №622 у разі анулювання дозволу на зберігання та носіння вогнепальної зброї (разом із основними частинами зброї - за наявності), пневматичної та холодної, охолощеної зброї, пристроїв органом поліції виноситься мотивований висновок про анулювання дозволу на їх зберігання (додаток 24), який затверджується начальником органу поліції. У цьому висновку викладаються підстави прийняття такого рішення.
Як правильно було встановлено судом першої інстанції, у висновку інспектора ВКОЗ СДС УПД ГУНП у Львівській області капітана поліції Пилата М. про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї, що належить громадянину ОСОБА_1 , від 02.06.2020 зазначено причини анулювання такого дозволу, а саме: неодноразові звернення гр. ОСОБА_4 (03.11.2014 про те, що 01.11.2014 о 18:00 год. на військовому полігоні в с. Руда Сілецька гр. ОСОБА_1 спричинив йому тілесні ушкодження; 22.02.2018 про те, що гр.. ОСОБА_1 погрожує йому фізичною розправою), звернення інших громадян про погрози нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , неодноразові порушення гр. ОСОБА_1 природоохоронного законодавства, порушення порядку та правил дозвільної системи, що призвели до втрати зброї, а також постійні скарги та конфлікти з єгерською службою ТМР «Крижень».
Однак, матеріали справи не містять документального підтвердження про факт нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень або погрози їх нанесення гр. ОСОБА_4 , як і документального підтвердження погроз та нанесень тілесних ушкоджень будь-якій іншій особі.
При цьому інспектор ВКОЗ СДС УПД ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_5 при складені висновку про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської зброї, що належить ОСОБА_1 , від 02.06.2020 посилається на п.5.1. вимог наказу МВС України від 21.08.1998 р. №622 як на підставу для анулювання такого дозволу. 
Проте в наказі Міністерства внутрішніх справ України від 28.08.1998 №622 не міститься п.5.1.
Даним наказом затверджено затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, безпосередньо в якій міститься п.5.1.
Суд апеляційної інстанції вважає відхиляє покликання відповідача на те, що позивачем неодноразово порушувались вимоги природоохоронного законодавства, правила дозвільної системи, а також перебування на виконанні у Кам`янко-Бузькому районному відділі ДВС Західного МРУ МЮ виконавчих документів щодо стягнення з позивача штрафів за адміністративні правопорушення, оскільки факт притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності не можна вважати фактом порушення ним громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря, інших одурманюючих засобів, вчинення домашнього насильства, так як зазначені у постановах про накладення адміністративних стягнень на позивача статті КУпАП відносяться до порушень природоохоронного законодавства і не належать до правопорушень у сфері громадського порядку.
Крім того, з інформаційного листа УПД ГУНП у Львівській області від 09.02.2021 №266/15/04-21 видно, що 31.06.2019 гр. ОСОБА_1 , згідно п.12.5 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів було продовжено дозвіл на мисливський нарізний карабін ИЖ-18МН кал.7,62 мм. № НОМЕР_1 терміном до 21.09.2021. 
Таким чином, підстави для застосування анулювання дозволу (передбачені п.5.1 Інструкції 622) судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються діями відповідача щодо продовження дії дозволу.
Отже, висновок про анулювання дозволу позивача на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї від 02.06.2020 вказаним вище положенням Інструкції №622 не відповідає, мотивованих підстав для анулювання дозволу не містить.
Крім того, безпідставними є покликання апелянта на перебування на виконанні у Кам`янко-Бузькому районному відділу ДВС Західного МРУ МЮ виконавчих документів щодо стягнення з ОСОБА_1 адміністративних штрафів, оскільки вказані обставини не слугували підставою для анулювання дозволу на зберігання і носіння мисливської нарізної зброї, виданого ОСОБА_1 .
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи наведене, колегія суду приходить висновку, що відповідачем, на якого в силу частини другої статті 77 КАС України, покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного висновку про анулювання дозволу на зберігання і носіння мисливської нарізної зброї, виданого ОСОБА_1 .
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо покликань апелянта на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому такий безпідставного стягнуто судом першої інстанції за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
У матеріалах справи міститься копія посвідчення ветерана війни учасника бойових дій від 14.07.2015, виданого на ім`я   ОСОБА_1 .
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Таким чином, вирішуючи питання звільнення від сплати судового збору особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).
Між тим, справа за позовом ОСОБА_1 є справою про визнання протиправним та скасування висновку про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї, а не справою про захист прав ветерана війни, передбачених статтями 12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Тобто, справа не пов`язана із захистом порушених прав ОСОБА_1 саме як ветерана війни учасника бойових дій, а відтак ОСОБА_1 не є таким, що звільнений від сплати судового збору.
Разом з тим, суд апеляційної звертає увагу, що судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржено рішення помилково зазначено суму судового збору, яку потрібно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 « 1681 грн 60 коп.» замість « 840,80 грн».
Згідно   ст. 253 КАС України   суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Отже, вказана описка підлягає виправленню судом першої інстанції в порядку   ст. 253 КАС України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, зазначено, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 29.06.2021.