КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/4972/2021           
справа №760/9085/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року                                                                                                м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Жовноватюк В.С. 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення грошових коштів,-
встановив:
 
            В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення із Міністерства оборони України відповідно до статті 625 ЦК України 15385,34 грн. 3% річних та 45617,32 грн. інфляційних втрат.
 
            Вимоги обґрунтовує тим, що 21 липня 2014 року при захисті Батьківщини під час бойового завдання в зоні проведення АТО отримав травму, у зв`язку із чим йому встановлено 2 групу інвалідності.
 
            Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженої постановою Кабінетом Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, ОСОБА_1 передбачалась виплата одноразової грошової допомоги.
 
            Міністерство оборони України відмовило у призначенні та виплаті такої допомоги, проте рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі №1540/4265/18 визнано протиправним та скасовано висновок Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлений Протоколом №58 від 08 червня 2018 року в частині п.16 щодо капітана 3 рангу в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошову допомогу з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
 
            Позивач ОСОБА_1 зазначає, що 30 травня 2019 року на виконання рішення суду Міністерством здійснено виплату одноразової грошової допомоги у сумі 524337 грн.
 
            Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути суми відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання.
 
            Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнутиі з Міністерства оборони України 15385,34 грн. 3% річних та 45617,32 грн. інфляційних втрат. Стягнуто із Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
 
            Не погодившись з ухваленим рішенням, Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.
 
            Посилається на те, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні, до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство, зокрема статті 625 ЦК України, не застосовується. Обґрунтовуючи такі доводи, посилається в тому числі на постанову Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі №742/1876/15-ц. 
 
            З посиланням на цю ж постанову касаційного суду зазначає, що між сторонами не виникало договірних зобов`язань, що є виключним критерієм для застосування статті 625 ЦК України.
 
            Також вказує, що суд виходив з того, що до зобов`язань, заснованих на рішенні суду, застосовується стаття 625 ЦК України, але при цьому суд ухвалив про стягнення сум, нарахованих до моменту ухвалення рішення.
 
            Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.                       
 
 Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
            Відповідно до даних рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі №1540/4265/18 установлено, що 21 липня 2014 року під час виконання бойового завдання в зоні проведення АТО в м.Дзержинськ капітан 3-го рангу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, акубаротравматичне ураження обох вух без пошкодження барабанних перетинок.
 
            Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженої постановою Кабінетом Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, ОСОБА_1 передбачалась виплата одноразової грошової допомоги, проте Міністерством оборони України відмовлено у її виплаті.
 
            Встановивши, що така відмова є протиправною, суд у справі №1540/4265/18 дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
 
            Рішення у справі №1540/4265/18 переглядалось в апеляційному порядку за апеляційною скаргою Міністерства Оборони України та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року залишено без змін.
 
            Правовідносини, права та обов`язки з питань виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві врегулюванні Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відбуваються за участю суб`єкта владних повноважень під час реалізації ним державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантій військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі, а отже мають публічно-правовий характер.
 
            09 лютого 2021 року Великою Палатою Верховного Суду у справі №520/17342/18 щодо спору, який виник у зв`язку із невиконанням Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві рішення суду, ухваленим в порядку адміністративного судочинства, про визнання протиправною бездіяльності та призначення страхових виплат у зв`язку із смертю члена родини, наведено такі висновки щодо юрисдикції спору під час розгляду вимог, заснованих на статті 625 ЦК України, а також вимог про відшкодування моральної шкоди.
 
            Велика Палата Верховного Суду, зокрема з посиланням на свою ж постанову від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19, зазначила, що правовідносини, які виникають на підставі статті 625 ЦК України є акцесорними вимогами, тобто додатковими/похідними від основного зобов`язання, а їх розгляд судом відбувається за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір (пункти 7.53-7.56 постанови).
 
            Обставини справи №520/17342/18, у якій Великою Палатою Верховного Суду наведено зазначені висновки, є подібними до цієї справи №760/9085/20, оскільки стосуються питань відповідальності суб`єкта владних повноважень за зобов`язаннями, які підтверджені судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду публічно-правового спору.
 
            Відтак у цій справі, ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спір про відшкодування передбачених цією правовою нормою сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тобто за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.
 
            Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
            Відповідно до частин 1 та 2  статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
 
            Частиною 4 цієї статті унормовано, що у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
 
З огляду на викладене, провадження у цій справі в порядку цивільного судочинства суперечитиме вимогам закону, а ухвалене рішення не буде уважатися рішенням неналежного суду, відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до статті 377 ЦПК України, а провадження у справі закриттю згідно  пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.
 
На виконання частини 1 статті 256 ЦПК України суд апеляційної інстанції роз`яснює позивачеві, що цей спір віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі. 
 
Керуючись ст.ст. 255, 256, 259, 268, 367, 374, 377, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року - скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення грошових коштів - закрити.
 
Роз`яснити позивачеві право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися із заявою  до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 18 травня 2021 року. 

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

В.В. Соколова