ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/262/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/789/20 Категорія: 302000000 	Суходольський О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       22 квітня 2021 року        м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

       Новікова О.М.,
       Бондаренко С.І., Вініченка Б.Б., 
за участю секретаря        Любченко Т.М.
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2020 року (повний текст складено 24 листопада 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Білозірське-Агро», державного реєстратора виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області Калюти Ю.А. про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування, визнання недійсним правочину, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди та повернення земельної ділянки, -
в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на порушення ними земельного законодавства при виділенні в оренду земельних ділянок в користування.
Позов обґрунтований тим, що на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 266 від 09.09.2016 позивач замовив у ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. 
Після перевірки державним кадастровим реєстратором технічної документації та реєстрації земельної ділянки, їй був присвоєний кадастровий номер 7124981000:01:004:0518 і виданий витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.10.2016 з одночасним проставленням штампа-відмітки кадастровим реєстратором на титульній сторінці технічної документації та на кадастровому плані земельної ділянки. 
31.10.2016 ОСОБА_1 звернувся із заявою про затвердження його технічної документації до Черкаської районної державної адміністрації, однак останньою було допущено протиправну бездіяльність, яка встановлена постановою Касаційного адміністративного суду від 24.12.2019 №823/1695/16. 
В цей час, Черкаська районна адміністрація незаконно передала вказану земельну ділянку в оренду ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я».
Постановою Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №707/2230/18 було визнано незаконним розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 356 від 22.11.2016, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 12 га (кадастровий номер 712498100:01:004:0518) від 30.11.2016, укладений між Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області та ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я», скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №33058552 від 21.12.2016, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області Лук`яновою Н. В.
01.01.2019 року набрали чинності зміни у ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», за якими питання щодо надання земельних ділянок передано до компетенції органів місцевого самоврядування. 
На підставі вказаних змін позивач звернувся 02.01.2019 до Білозірської сільської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою виготовленої ним та надання йому в оренду земельну ділянку площею 12,00 га, кадастровий номер 7124981000:01:004:0518, яка знаходиться в адміністративних межах Білозірської сільської ради. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 у справі 580/194/19 було визнано протиправною бездіяльність щодо неприйняття Білозірською сільською радою рішення про затвердження ОСОБА_1 документації із землеустрою.
У порядку розгляду заяви позивача Білозірська сільська рада відмовила у прийнятті рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) площею 12,00 га з передачею ОСОБА_1 нерозподілених (невитребуваних) земельних паїв в оренду терміном на 5 років (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області. Підставою для відмови стало те, що вказана земельна ділянка на підставі рішення Білозірської сільської ради від 23.08.2019 вже перебуває в оренді у ТОВ «Білозірське-Агро» терміном на 7 років з правом пролонгації для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
На підставі вищевказаного рішення між Білозірською сільською радою і ТОВ «Білозірське-Агро» укладено договір оренди землі, яким товариству передано в оренду земельну ділянку площею 12,00 га з кадастровим номером 712498100:01:004:0518 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту). Рішенням державного реєстратора від 02.12.2019 за ТОВ «Білозірське-Агро» зареєстровано право оренди зазначеної земельної ділянки.
Вважає вказане рішення Білозірської сільської ради незаконним, оскільки порушено його законні права та інтереси, та прийняте з порушенням норм законодавства, оскільки надана на затверджена технічна документація із землеустрою ТОВ «Білозірське-Агро» виготовлена ФОП ОСОБА_2 не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме на титульній сторінці та на кадастровому плані, який є складовою частиною технічної документації ТОВ «Білозірське-Агро», відсутня відмітка кадастрового реєстратора.
Посилаючись на такі доводи, неодноразово уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 у вересні 2020 року (а.с. 91-92) остаточно просив суд: 
-визнати незаконним рішення Білозірської сільської ради від 23.08.2019 № 92-35/VII «Про затвердження технічної документації та надання в оренду земельної ділянки ТОВ «Білозірське-Агро»; 
-визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 12,0 га з кадастровим номером 712498100:01:004:0518, укладений між Білозірською сільською радою та ТОВ «Білозірське-Агро»; 
-зобов`язати ТОВ «Білозірське-Агро» повернути Білозірській сільській раді вказану земельну ділянку; 
-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49965375 від 02.12.2019, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області Калютою Юлією Анатоліївною; 
-зобов`язати Білозірську сільську раду прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12 га з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних паїв в оренду терміном на 5 років кадастровий номер 7124981000:01:004:0518 (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про розпорядження земельною ділянкою) не забезпечує їх реального захисту, оскільки прийняте відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, рішення про затвердження технічної документації є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власників земельних ділянок, відтак обраний спосіб захисту не є ефективним для позивача.
Крім того, суд зазначив, що усі учасники земельних відносин мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або право користування (оренди) земельної ділянки, а тому не має підстав зважати на пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що виключає наявність порушеного права позивача.
Щодо незаконності оспорюваного рішення з підстав невідповідності закону технічної документації ТОВ «Білозірське-Агро» суд зазначив, що відповідно до чинного законодавства на момент її виготовлення наявність відмітки кадастрового реєстратора на титульній сторінці документації, не входить до обов`язкового переліку вимог, які має містити технічна документація. Також суд зазначив, що надання вказаної земельної ділянки без змін її меж та цільового призначення здійснюється без складання документації із землеустрою.
Враховуючи, що всі інші вимоги є похідними, в їх задоволенні теж відмовлено.
Вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Доводи апеляційної скарги зводяться до такого. 
З приводу висновку суду про обрання позивачем невірного способу захисту апелянт зазначає, що разом з вимогою про визнання рішення сільської ради про затвердження технічної документації позивач заявляв також і вимогу про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Білозірською сільською радою та ТОВ «Білозірське-Агро», що в поєднанні є належним способом захисту прав позивача, який претендує на ту ж земельну ділянку.
Апелянт вказує, що спірні відносини склалися на етапі затвердження технічної документації із землеустрою, тобто завершальної стадії прийняття рішення про затвердження його документації із землеустрою та надання йому в оренду земельної ділянки, а не на стадії отримання дозволу на складання документації із землеустрою. Він звертався до Білозірської сільської ради із заявою від 02.01.2019 про затвердження своєї технічної документації із землеустрою, в той час як ТОВ «Білозірське-Агро» звернулося із такою заявою лише 20.08.2019, тобто набагато пізніше, ніж він. Тобто, позивач мав всі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням отримати в користування земельну ділянку, що узгоджується із практикою Європейського Суду, зокрема, у справі «Федоренко проти України».
Вважає, що місцевим судом помилково не було застосовано положення п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012, який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, в якому містяться вимоги щодо проставлення позначки Державним кадастровим реєстратором на титульному аркуші документації. При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що подана на затвердження технічна документація ТОВ «Білозірське-Агро» мала відповідну відмітку державного кадастрового реєстратора.
На думку апелянта, оскільки Витяг з ДЗК про державну кадастрову реєстрацію земельної ділянки з кадастровим № 7124981000:01:004:0518 площею 12 га був поданий ним разом із його документацією із землеустрою до Білозірської сільської ради 02.01.2019, який підтверджував саме цей факт, та надавав правові підстави сільській раді прийняти рішення про затвердження саме його документації із землеустрою та надання йому в користування земельної ділянки.
З посиланням на викладені аргументи, ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
На апеляційну скаргу надійшов відзив від ТОВ «Білозірське-Агро», в якому товариство просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.
Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, адже оскаржуване рішення Білозірської сільської ради від 23.08.2019 №92-35/VII «Про затвердження технічної документації та надання в оренду земельної ділянки ТОВ «Білозірське-Агро» є законним.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи встановлено, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 09.09.2016 № 266 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо передачі нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, паїв загальною площею 12,00 га в оренду терміном на 5 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані у адміністративних межах Білозірської сільської ради, за межами населеного пункту (а.с. 15).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -7104321282016 від 19.10.2016 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 7124981000:01:004:0518 площею 12,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - державна, що знаходиться на території Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області проведена 19.10.2016 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_3 (а.с. 93).
З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -0001742662018 від 02.07.2018 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124981000:01:004:0518 площею 12,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва має форму власності - державну, знаходиться на території Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, державна реєстрація вказаної земельної ділянки проведена 19.10.2016 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_3 (а.с. 94).
Згідно з заявою від 02.01.2019, яку прийнято Білозірською сільською радою 02.01.2019, ОСОБА_1 просив затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12,00 га з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду на 5 років (до моменту отримання їх власниками документів на право на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області (а.с. 17).
18.06.2019 ТОВ «Білозірське-Агро» звернулось до Білозірської сільської ради Черкаського району із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 12 га для передачі нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) (до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку) розташованої в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області (а.с. 40).
Відповідно до рішення Білозірської сільської ради від 26.06.2019 №89-48/VII ТОВ «Білозірське-Агро» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в оренду нерозподілена (не витребувана), земельних ділянок (паїв), площею 12,00 га, кадастровий номер 71249881000:01:004:0518 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Білозірської сільської ради, за межами населеного пункту (а.с. 41).
Рішенням Білозірської сільської ради від 23.08.2019 № № 92-35/ VII «Про затвердження технічної документації та надання в оренду земельної ділянки» ТОВ «Білозірське-Агро» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12,00 га з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду, розроблену ФОП ОСОБА_2 . Надано ТОВ «Білозірське-Агро» вказану земельну ділянку в оренду на 7 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради за межами населеного пункту с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області (кадастровий номер земельної ділянки 7124981000:01:004:0518). Земельна ділянка передається до моменту отримання власниками земельних ділянок (паїв) документів, на право власності на земельні ділянки (а.с. 42).
Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 191100172, сформованого 02.12.2019, за ТОВ «Білозірське-Агро» 19.11.2019 зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 12,00 га, кадастровий номер 7124981000:01:004:0518 на підставі договору оренди землі б/н від 02.09.2019 року строком на 7 років, орендодавець - Білозірська сільська рада. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 49965375 від 02.12.2019 прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області Калютою Ю.А. (а.с. 46 зв. - 47).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої
статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що у позивача не виникло жодних прав на спірну земельну ділянку. Надання йому згоди на розроблення технічної документації не свідчить про надання цієї земельної ділянки в користування останньому. Прийняте суб`єктом владних повноважень рішення про затвердження технічної документації є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, скасування такого акта не породжує наслідків для власників земельних ділянок.
До такого прийшла і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 380/624/16-ц) та від 29 вересня 2020 року (справа № 688/2908/16-ц.)
Оскільки у позивача жодних прав щодо цієї земельної ділянки не виникло, то відповідне рішення Білозірської сільської ради від 23.08.2019 № 92-35/VII «Про затвердження технічної документації та надання в оренду земельної ділянки» ТОВ «Білозірське-Агро» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з передачею її в оренду не порушує права ОСОБА_1 .
Аналогічна позиція по подібній справі висловлена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі № 707/727/19.
Частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Отже договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
       Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 вказав на те, що рішенням Білозірської сільської ради від 23.08.2019 № 92-35/VII «Про затвердження технічної документації та надання в оренду земельної ділянки ТОВ «Білозірське-Агро» та договором оренди земельної ділянки, укладений між Білозірською сільською радою та ТОВ «Білозірське-Агро», порушено його право на отримання в оренду земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому позивач посилався на недодержання сторонами оспорюваного правочину вимог закону та порушення умов і порядку передачі землі в оренду ТОВ «Білозірське-Агро».
Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, Земельним Кодексом України, іншими законами України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.
Згідно з частинами 2, 3, 4, 6 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. 
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
За замовленням заінтересованої особи виконавець розробляє проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання земельної ділянки у користування, яким затверджує проєкт землеустрою щодо відведення ділянки.
Передача в оренду земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеного рішення шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Отже, правовідносини оренди виникають лише в момент укладення договору оренди.
До цього моменту, починаючи з моменту звернення особи до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тривають переддоговірні відносини: сторони ведуть переговори щодо предмета договору, а саме - щодо можливості укладення договору оренди в майбутньому та визначення конкретної земельної ділянки на масиві земель державної або комунальної власності у встановленому законом порядку.
Аналогічні висновки викладені у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл здійснити певні дії на землі, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати земельну ділянку, яку особа бажає отримати в оренду в майбутньому.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 530/1856/18.
Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не
є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.
Такі ж висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, від 29 вересня 2020 року
у справі № 688/2908/16-ц.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надання позивачу згоди на розроблення технічної документації не свідчить про надання цієї земельної ділянки йому в користування.
       Непереконливими з цього приводу є посилання позивача на його «правомірні очікування щодо оформлення правовідносин оренди земельної ділянки» від створення технічної документації на цю земельну ділянку. Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 отримав дозвіл на розробку документації із землеустрою від Черкаської районної державної адміністрації розпорядженням від 09.09.2016 № 266.
В подальшому питання щодо надання земельних ділянок передано до компетенції органів місцевого самоврядування, тобто до Білозірської сільської ради.
Отже позивач не звертався до Білозірської сільської ради за дозволом на розробку документації із землеустрою, тим самим орган місцевого самоврядування був позбавлений можливості на стадії надання дозволу на розробку відповідної документації можливості в подальшому точно визначити предмет оренди, питання доцільності укладення договору оренди з вказаним заявником.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що спірна земельна ділянка на час виникнення спірних правовідносин була сформованою, отже була об`єктом цивільних прав. Державна реєстрація спірної земельної ділянки площею 12 га здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 19 вересня 2016 року.
На підставі викладеного, апеляційний суд також вважає, що оскаржуване рішення Білозірської сільської ради про надання земельної ділянки в оренду та укладений у подальшому спірний договір оренди відповідають вимогам матеріального права.
Рішення Білозірської сільської ради про відмову ОСОБА_1 затвердити його технічну документацію в матеріалах справи відсутнє. Однак судами у справі № 580/194/19 встановлено, що Білозірська сільська рада на черговому пленарному засіданні (сесії) не прийняла рішення щодо затвердження або щодо відмови у затвердженні ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, площею 12,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в оренду, терміном на 5 років в адмінмежах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту).
Разом з тим колегія суддів вважає, що рішення Черкаського адміністративного суду щодо визнання протиправною бездіяльність Білозірської сільської ради щодо прийняття рішення про затвердження технічної документації ОСОБА_1 не може бути підставою для задоволення позову останнього. Вказане рішення лише визнає протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування і не зобов`язує беззаперечно затвердити дану документацію.
Що стосується посилання позивача на незаконність оспорюваного рішення з тих підстав, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, виготовлена ФОП ОСОБА_2 та подана ТОВ "Агронива-Черкаси", не відповідає вимогам встановлених законодавством, у зв`язку з відсутністю відмітки кадастрового реєстратора на титульній сторінці, то вказана обставина не є підставою для скасування рішення Білозірської сільської ради, оскільки аналіз положень статті 55 Закону України "Про землеустрій" в редакції чинній на момент прийняття оспорюваного рішення дає можливість стверджувати, що наявність вказаної відмітки на титульній сторінці документації не входить до обов`язкового переліку вимог, які має містити технічна документація, отже і її відсутність не перешкоджає затвердженню технічної документації.
Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст.123 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Враховуючи, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі за Білозірською сільською радою, надання вказаною земельної ділянки без змін її меж та цільового призначення здійснюється без складання документації із землеустрою.
Враховуючи все вище викладене, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання рішення Білозірської сільської ради ід 20.12.2019 року № № 99-82/ VII, незаконним задоволенню не підлягає.
Вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди, скасування реєстрації, зобов`язання повернути спірну земельну ділянку Білозірській сільській раді є похідними з вимогами про скасування рішення Білозірської сільської ради від 20.12.2019 року № 99-82/ VII, тому також задоволенню не підлягають.
Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 27 квітня 2021 року.

Судді