ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 травня 2021 року           справа №360/5065/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
судді Геращенка І.В. , Ястребової Л.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року  у справі  № 360/5065/20 (головуючий І інстанції Т.В. Смішлива)   за позовом    ОСОБА_1   до   Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області  про   визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру відсотку з 90 % до 58 % від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України в Луганській області № 455/20 від 21.02.2020;
- зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Луганській області № 455/20 від 21.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є суддею у відставці та  перебуває на обліку у Старобільському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, в якому отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі № 360/3021/20 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно наданої довідки з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем  здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки № 455/20 від 21.02.2020, однак, оскільки в рішенні суду не зазначено відсоток суддівської винагороди для виплати довічного грошового утримання судді у відставці, як слідує із протоколу від 12.11.2020, перерахунок відповідачем проведено з урахуванням п. 3 ст.142 розділу X Закону № 1402-VIII від 02.06.2016 у розмірі 58 % від розміру зазначеної у довідці суддівської винагороди, а не 90%, які були визначені самим же відповідачем при призначені позивачу довічного грошового утримання при виході у відставку.
З посиланням на норми Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" позивач вважає протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси дії відповідача щодо зменшення відсотку з 90 % до 58 % від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при здійснені 12.11.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, які полягають у визначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області № 455/20-Вих від 21.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат. 
Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з  апеляційною скаргою, в якій зазначає, що  рішення суд постановлено з порушенням норм матеріального та процесуальног права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги позивача. 
Висновок суду щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до ч. 3 ст.142 Закону №1402-VIII, згідно якої «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді», є таким, що суперечить закону, оскільки він стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного. 
Перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання регулюється ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII, якою передбачено, що такий перерахунок проводиться у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
Крім того, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у справі №240/5401/18 від 04.02.2019р. зазначає, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, а не відсоткове значення розміру основної пенсії.
Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимогу у повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги відповідача. 
За нормами Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» проходження особою стажування не є виконанням посадових обов`язків суддею та не враховується до стажу роботи на посаді судді.  Таким чином, правильний стаж позивача на посаді судді становить 24 роки 10 місяців 21 день, замість помилкового - 27 років 02 місяців 03 дні. Відтак, грошове утримання позивача складає 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.
Фактичні обставини справи. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , є суддею у відставці Старобільського районного суду Луганської області, отримує щомісячне довічне грошове утримання, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (арк. спр. 11-15), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 16), посвідчення судді у відставці № 02556 (арк. спр. 17).
Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Старобільського районного суду Луганської області у відставці, позивачу визначено стаж судді 28 років 2 місяці 25 днів (арк. спр. 67).
Позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 18.10.2016, у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, визначивши при цьому стаж позивача на посаді судді 27 років 2 місяці 03 дні, що підтверджується протоколом № 1450 від 04.10.2016 (арк. спр. 63-66), розпорядженням 170540 від 25.09.2018 (арк. спр. 18), протоколом перерахунку пенсії станом на 03.11.2020 (арк. спр. 43).
25.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (арк. спр. 21, 45-46, 82-83) надавши довідку № 455/20-Вих від 21.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (арк. спр. 20, 48, 62).
Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №455/20-Вих від 21.02.2020, суддівська винагорода складає 100896,00 грн, з яких: посадовий оклад - 63060,00 грн, доплата за вислугу років 60% - 37836,00 грн.
Рішенням № 909340170540 від 12.05.2020 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачу відмовлено (арк. спр. 49-50).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі              № 360/3021/20 позов ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 12 травня 2020 року № 909340170540 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 455/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020 (арк. спр. 24-32).
Згідно з протоколом перерахунку пенсії від 03.11.2020 позивачу перераховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, у розмірі 58% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, зарахувавши стаж судді - 27 років 2 місяці 3 дні (арк. спр. 43-44, 80-81), що підтверджено протоколом перерахунку пенсії від 12.11.2020 (арк. спр. 19) наданим позивачем.
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 17.02.2021 позивачу визначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 58% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, визначивши стаж судді - 24 років 10 місяців 21 дні (арк. спр. 87-88).
Спірним у цій справі є правомірність зменшення відповідачем відсоткового значення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з якого обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, за наслідками здійсненого на виконання рішення суду перерахунку.
Оцінка суду. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016.
За приписами ч.1 ст. 142 Закону №1402-VI, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).
Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011р. №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Частиною 4 та 5 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначалось, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".
За пунктом 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019р. №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.
Відповідно до п.24 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлений розмір посадового окладу судді, який з 1 січня 2020 року становить: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, визнано таким, що не відповідає Конституції України.
У вказаному рішенні Конституційного Суду України зазначено наступне.
Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст.126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013).
Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Щодо доводів апелянтів, що перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання регулюється ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII та що для застосування розміру 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає ніякої підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, але з 18.02.2020 з моменту проголошення Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020, Закон України №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність, суд зазначає наступне.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 окреслено, що Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Разом з цим, суд зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.
Таким чином перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.
Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.
При цьому, на переконання суду, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 р. у справі № 620/1116/20, в якому суд зазначив, що з дня ухвалення КСУ цього Рішення Закон України Про судоустрій і статус суддів не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Колегія суддів зазначила, що у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді саме з 19 лютого 2020 року, на наступний день після ухвалення КСУ Рішення № 2-р/2020.
Частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VІІI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VІІI).
Як вбачається з довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 455/20-Вих від 21.02.2020, суддівська винагорода складає 100896,00 грн, з яких: посадовий оклад - 63060,00 грн, доплата за вислугу років 60% - 37836,00 грн.
У зв`язку з викладеним, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % (20 років роботи) + 14 % (7 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2 % грошового утримання судді)), що складає 64573,44 грн (100896,00 грн х 64 %).
Доводи апелянта, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 24 роки 10 місяців 21 день, суд не приймає, оскільки протоколом перерахунку пенсії від 03.11.2020 позивачу визначено стаж судді - 27 років 2 місяці 3 дні. 
Що стосується протоколу перерахунку станом на 17.02.2020, яким змінено розрахунок стажу позивача на посаді судді та визначено його суддівський стаж як 24 роки 10 місяців та 21 день, то суд не приймає його як належний доказ правомірності визначення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 58 % від суддівської винагороди працюючого судді, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено такої підстави для перерахунку, зокрема для зменшення стажу роботи пенсіонера, як уточнення даних електронної пенсійної справи,
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Доводи апелянта-позивача, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, а не відсоткове значення розміру основної пенсії, з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №240/5401/18 не можуть бути застосовані при розгляді цієї адміністративної справи через різні підстави та предмет спорів. Зокрема, справа № 240/5401/18 стосувалася перерахунку та виплати призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці.
Крім того, висновки у справі № 240/5401/18 стосувалися пенсій, призначених за одним і тим самим законом з урахуванням внесених змін. Натомість, у даній справі предметом спору є перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці відповідно до іншого (діючого на цей час) закону, яким істотно змінена система та база нарахування такого утримання.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області № 455/20-Вих від 21.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року  у справі  № 360/5065/20 - залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року  у справі  № 360/5065/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 17 травня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
Повний текст постанови складений 17 травня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                           І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                             І.В. Геращенко

                                                                                                      Л.В. Ястребова