УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

31 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/242/20
адміністративне провадження № К/9901/11043/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: Я.О. Берназюка, І.В. Желєзного 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови оформленої листом відповідача від 16 грудня 2019 року за № К-5711 у проведенні перерахунку та виплати йому з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. ст.  50,  54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
-  зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08 2014 року у відповідності до  ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"  у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1  ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, позов задоволено.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду у Житомирській області про звільнення від сплати судового збору. Касаційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом подання документа про сплату судового збору, подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та наданням доказів, які їх підтверджують.  
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 квітня 2021 року скаржником подано платіжне доручення № 1527 від 30 квітня 2021 року на суму 1  681,60 грн.
Водночас, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 20 квітня 2021 року в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів, які підтверджують дату отримання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року.

Частиною другою  статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що належним доказом, який би підтверджував дату отримання судового рішення є: повідомлення отримане судом про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу скаржника, якщо таке рішення направлялось електронною поштою або поштове повідомлення із відміткою про його отримання, відмову в отриманні копії судового рішення або відсутність особи за адресою місцезнаходження, якщо судове рішення направлялось скаржнику поштою.
Як видно з матеріалів касаційної скарги, справа в суді першої інстанції розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду прийнята у письмовому провадженні 09 лютого 2021 року.
Натомість до Верховного Суду з касаційною скаргою Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось 24 березня 2021 року, тобто із пропуском тридцятиденного строку на касаційне оскарження.
Однак, скаржником не надано суду доказів, які підтверджують дату отримання оскаржуваної постанови.

Частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до приписів  статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України   відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена в її поданні, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними. 

Зважаючи на те, що скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 20 квітня 2021 року та не подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, а також не зазначено жодних підстав, які б дали можливість колегії суддів дійти висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, Верховний Суд доходить висновку, що  у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний