Справа № 751/635/21 	Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н.В. 	
Провадження № 33/4823/275/21 	  	
Категорія - ч. 6 ст. 481 МК України    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2021 року, -

                                      В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 Митного Кодексу України (далі – МК України) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 170 000 грн. 00 коп.
Стягнуто з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності  судовий збір на користь держави у сумі 454 грн.
Як встановив суд першої інстанції, 29 січня 2021 року Північна митниця Держмитслужби звернулася до суду з поданням про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2 за ч.6 ст. 481 МК України.
19 серпня 2020 року  в 05 год. 03 хв. в зону митного контролю митного поста «Нові Яриловичі» Північної митниці Держмитслужби у напрямку «в`їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_3 . В якості пасажира в автомобілі слідував громадянин України ОСОБА_4 . Згідно з інформацією наявною в АСМО «Інспектор» 03.05.2020 року громадянин України ОСОБА_4 в зоні діяльності Північної митниці Держмитслужби ввіз на митну територію України автомобіль марки «SEAT LEON» д.н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , зареєстрований в Литовській республіці (LT) у митному режимі тимчасового ввезення строком до 60 діб. Станом на 19.08.2020 року зазначений автомобіль за межі митної території України не вивезено. У своєму поясненні громадянин України ОСОБА_4 вказав, що не вивіз транспортний засіб у зв`язку з карантином та закінченням строку дії посвідки на тимчасове проживання в Литві. Документів підтверджуючих обставини непереборної сили не надав. Таким чином громадянин України ОСОБА_4 перевищив строк тимчасового ввезення автомобіля «SEAT LEON» д.н.з. НОМЕР_2 . VIN НОМЕР_3 на митну територію України більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі. 
Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції прийняв рішення без належного дослідження всіх обставин справи, а саме не врахував дані викладені в його поясненнях, згідно яких він не мав можливості вивезти автомобіль «SEAT LEON» з території України в зв`язку з запровадженням карантинних заходів, а потім, сплив строк посвідки Виду на проживання його в Литві, звідки він і привіз автомобіль.  Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що митними органами було складено протокол про порушення митних правил не відразу після того, як почався строк в межах якого можливо було відносно нього накласти адміністративне стягнення, а пізніше, в зв`язку з чим, на його думку,  суд визнав таке правопорушення триваючим незаконно та необґрунтовано. При цьому зауважує, що за наявності у митних органів його особистих даних та адреси проживання, відповідні органи мали можливість відразу по настанню можливості притягнути його до відповідальності за порушення митних правил, однак такі дії були вчинені лише після того, як він, будучи пасажиром, перетинав кордон України. Вважає, що судом не вірно встановлені строки накладення адміністративного стягнення. 
Крім того, вважає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було порушено його право на захист, гарантовані Конституцією України та усталеною практикою ЄСПЛ, оскільки він не отримував повісток про розгляд справи, а 06 травня 2021 року отримав тільки рішення суду, яке було винесене без його участі. 
Вважає, що вищенаведені норми права, доводи та факти свідчать про те, що вказане рішення першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи.  

Крім того, в зв`язку з тим, що не був обізнаний з приводу часу та місця розгляду відносно нього протоколу про порушення митних правил, а дізнався про винесене відносно нього рішення лише після його отримання поштовим зв`язком 06 травня 2021 року, просить поновити строк на апеляційне оскарження, вважаючи пропущення такого строку поважним. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга, не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи  особи, що притягується до адміністративної відповідальності про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами, а тому його клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню. 
Явка апелянта на засідання суду апеляційної інстанції є необов`язковою. 
Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце  її розгляду, однак в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, при цьому, від ОСОБА_1   28 травня 2021 року  надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, а від органів Держмитслужби не надходило жодних заяв, що свідчить  про небажання приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення. 
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та представників органів митниці, оскільки судом були вчинені всі необхідні дії для сповіщення про розгляд справи її учасників.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП. апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За приписом п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
За змістом ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення такої особи від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Згідно ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
За змістом ч. 5 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Отже, перевищення встановленого ст. 380 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу або конфіскації транспортного засобу.
З огляду па наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.
Вина ОСОБА_1 підтверджується:
- даними протоколу про порушення митних правил від 19 серпня 2020 року № 0677/10200/20 (а.с. 2-3);
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 про те, що 03.05 2020 року на територію України він ввіз автомобіль «SEAT LEON» д.н.з. НОМЕР_2 VIN НОМЕР_3 , та не зміг вчасно його вивезти з країни в зв`язку з запровадженням карантинних заходів на території України, та в зв`яжу з закінченням строку дії посвідчення на тимчасове проживання у Литві (а.с. 7);
-даними доповідної записки від 19.08.2020 року(а.с. 4);
-витягом з журналу обліку зобов`язань про вивезення транспортних засобів, що були тимчасово ввезені на митну територію України громадянами України, які перебувають на тимчасовому консульському обліку у консульській установі України (а.с. 5);
-даними зобов`язання ОСОБА_1 про звооротнє вивезення транспортного засобу «SEAT LEON» д.н.з. НОМЕР_2 VIN НОМЕР_3 у строк до 10.05.2020 року (а.с.6);
-даними листа УПП в Чернігівській області від 14.12.2020 року, в якому йде мова про те, що адміністративний матеріал за участю автомобіля «SEAT LEON» не складався (а.с. 12);
-відомостями диспетчера ЗМК із пункту пропуску (а.с. 13).
Таким чином, наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі підтверджується вина   ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, а тому суд апеляційної інстанції знаходить безпідставними доводи апеляційної скарги особи, що притягується до адміністративної відповідальності про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.
Твердження апелянта про те, що автомобіль не вивіз  з території України з причин непереборної сили, тобто внаслідок запровадження карантинних заходів на території України та через закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання в Литві,   апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі підстави не відносяться до обставин непереборної сили.
Так, ч. 2 розд.  VIII наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили» визначені терміни «аварія» та «обставини непереборної сили»:
аварія – небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;
обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.
Згідно розд. VIII зазначеного наказу Міністерства фінансів України, документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
Доводи апелянта про те, що інкриміноване йому порушення митних правил не можна вважати триваючим правопорушенням, як про це вказав суд першої інстанції, а дії працівників митниці щодо складання протоколу про порушення митних правил протягом спливу тривалого часу з моменту настання підстав для його складання вважає помилковими та незаконними, є такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступного. 
Так, Митний кодекс України  (далі – МКУ) не містить визначення поняття триваючого правопорушення. 
Проте, відповідно до правової позиції Верховного Суду (Постанова від 28 травня 2020 року, справа №725/3410/17) триваючими визначаються правопорушення, які, розпочавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно, шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Виходячи з того, що строк зворотного вивезення транспортного засобу ОСОБА_1 збіг 10.05.2020 року, то з 11.05.2020 року почав рахуватися перебіг строку порушення ним обов`язку, щодо вивезення з митної території України автомобіля «SEAT LEON» д.н.з. НОМЕР_2 VIN НОМЕР_3 , однак виявлене таке порушення митними органами було 19.08.2020 року, на підставі чого, і було складено протокол про порушення митних правил. 
Тому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд правильно встановив, на противагу доводам апеляційної скарги, що  порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст. 481 МК Україїни, є триваючим правопорушенням. 
З урахуванням того, що висновок суду першої  інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Крім того, висловлюючи прохання про скасування постанови суду, особа-правопорушник в поданій апеляційній скарзі акцентував увагу суду на тому, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився з порушенням вимог ст. 268 КУпАП в зв`язку з чим вважає, що були порушені його права на захист.
Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 неодноразово направлялися судом повідомлення про час та місце розгляду справи, однак відправлення  03.02.2021 року вручене не було,  з причин відсутності зазначеної на конверті адреси, а інше відправлення було вручене особисто під розписку 24.03.2021 року, тобто останній був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак на це сповіщення належним чином не відреагував. 
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що місцевим було прийнято правильне та цілком обґрунтоване  рішення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі, оскільки у разі неможливості явки до суду особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вона мала можливість  подати до суду необхідні клопотання. 
При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року, відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом  сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Права, які на думку  апелянта були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, були повністю поновлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, однак цими правами не скористався, оскільки будучи належним чином викликаним в судове засідання до апеляційного суду, подав клопотання про розгляд справи без його участі. 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, та призначив адміністративне стягнення з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 6 ст. 481 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.   

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а  постанову Новозаводського  районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 481 МК України – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.  

Суддя	М. М. Оседач