Ухвала
 
19 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 286/214/21
провадження № 61-5498 ск21 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області у складі судді Вачко В. І. від 28 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі та постанову Житомирського апеляційного суду у складі колегії суддів:            Трояновської Г. С., Павицької Т. М., Микитюк О. Ю., від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення майнової шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, у якому просив:
-визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо нарахованих та невиплачених коштів у розмірі 7 692,60 грн на які позивач має право на підставі статтей 37, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
-стягнути на його користь майнову шкоду у розмірі 7 692,60 грн, завдану діями відповідача щодо невиплати цих коштів.
Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 28 січня  2021 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у цій справі, у зв`язку з тим, що справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).
31 березня 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку  ОСОБА_1  подав касаційну скаргу (надійшла 05 квітня 2021 року) у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив судові рішення попередніх інстанцій скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що спір стосовно невиплати нарахованої допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за рішенням адміністративного суду, яке перебуває на виконанні, є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участі органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, а тому належить до юрисдикції адміністративних судів.
Верховний Суд погоджується із відповідними висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини. 
Оцінивши предмет спору та заявлений позивачем суб`єктний склад, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що цей спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку, визначеному КАС України та на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства відмовлено. 
Доводи касаційної скарги про те, що публічно-правовий спір між сторонами є вирішеним у справі № 286/5059/14-а від 03 вересня 2014 року, тому вимога про відшкодування майнової шкоди підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Як слідує із змісту оскаржуваних судових рішень, позивач в межах цього провадження заявив вимоги про визнання незаконними та протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо нарахованої та невиплаченої грошової компенсації на підставі статтей 37, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відшкодування заподіяної цими діями шкоди. Отже, за положеннями частини п`ятої статті 21 КАС України заявлені в одному провадженні вимоги щодо вирішення публічно-правового спору про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та відшкодування шкоди, завданої такими діями, мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.
Посилання заявника на неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 є нерелевантними, оскільки у згаданій справі не заявлялася вимога про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень.
Спір стосовно виплати компенсацій та допомог, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яку виплачують органи державної влади у встановленому законом порядку, є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин, за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. 
До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 752/20801/17 та Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 377/293/16-ц.
Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі інші аргументи Верховний Суд також вважає необґрунтованими та виключно його суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, інші клопотання  ОСОБА_1 вирішенню не підлягають.
Керуючисьчастинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 28 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі та постанову Житомирського апеляційного суду               від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення майнової шкоди.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара