Справа № 459/1321/16-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/2382/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
Секретар: Сеньків Х.І.
З участю: представника позивача адвоката Пащука А.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 459/1321/16 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг» з участю третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримової Неллі Сабіровни про визнання договорів недійсними та виключення записів,-
в с т а н о в и в :
29.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, у якому в подальшому збільшила позовні вимоги та просила визнати недійсними укладені 24.12.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» договір купівлі-продажу про реалізацію іпотечного майна та договір іпотеки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , а також виключити запис про державну реєстрацію права власності на однокімнатну квартиру за зазначеною адресою за ТОВ «Естейт Селлінг» та з Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку відповідно до договору іпотеки від 24.12.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг», посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Керимовою Н.С.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 24.12.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» про реалізацію іпотечного майна-однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
Визнано недійсним договір іпотеки від 24.12.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Сейллінг» однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Виключено запис про державну реєстрацію права власності на однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 за ТОВ «Естейт Селлінг».
Виключено із Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку відповідно до договору іпотеки від 24.12.2015 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С.
Вирішено питання судових витрат.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 05.06.2016 року після набрання рішенням законної сили-скасувати.
Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство комерційний Банк «ПриватБанк» в особі адвоката Сокуренко Є.С.
В апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Судом першої інстанції проігноровано доводи відповідача-1, тобто АТ КБ «ПриватБанк» та третьої особи (приватного нотаріуса) про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу вчинено на підставі іпотечного застереження, тобто в порядку позасудового врегулювання, на що позивачка надала свою особисту згоду в договорі, що зазначено у пункті 27 Іпотечного договору.
Зазначає, що в даному випадку, стягнення на предмет іпотеки відбулося у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладенні іпотечного договору.
Посилається на те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту в частині вимог про виключення записів з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, адже законом не передбачено можливості виключення таких записів.
Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі позовних вимог. 
Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.
Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися , належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судової повістки 12.05.2021 року.
Від представника АТ КБ «Приватбанк» І.Р.Жарського надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням з 08.05.2021 року по 16.05.2021 року у черговій щорічній відпустці.
Враховуючи те, що у АТ КБ «Приватбанк» працює юридична служба з не одного працівника, неявка в судове засідання належно повідомленої сторони про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК).
Згідно частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пащука А.І. на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Матеріалами справи встановлено, що 22 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № CGV0GA0000000031 про надання споживчого кредиту, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 20 150,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 січня 2018 року. Повернення кредиту повинно відбуватися відповідачем згідно з Графіком, що вказаний у додатку до Договору.
На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 22 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладений Договір іпотеки, згідно з яким надано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1999 року № 1-3430.
Позичальник ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 06.11.2009 року виникла заборгованість по сплаті основного боргу, відсотків, штрафних санкцій.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2009 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором від 22 січня 2008 року у розмірі 178 893,73 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки- квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 згідно із договором купівлі-продажу на квартиру від 28 вересня 1999 року, шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» із укладенням від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, із отриманням витягу з Державного реєстру права власності, а також з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Виселено та знято з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у м.Червонограді Львівської області ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які зареєстровані та проживають у квартирі « АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 червня 2017 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2009 року залишено без змін.
На виконання зазначеного вище рішення суду від 09.11.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено договір купівлі-продажу від 24.12.2015 року про реалізацію іпотечного майна-однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Постановою Верховного Суду від 06.02.2019 року рішення Червоноградького міського суду Львівської області від 09 листопада 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відмовлено.
Підставами для скасування оскаржуваних рішень суду та відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» Верховний Суд зазначив, що вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права ПАТ КБ «ПриватБанк» на укладення від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з можливим здійсненням ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, суперечать вимогам чинного законодавства, умовам укладеного між сторонами іпотечного договору.
Верховний Суд застосував також до спірних правовідносин дію Закону України № 1304-УІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Разом з тим 07 червня 2014 року набув чинності Закон України № 1304-УІІ, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами- резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника\ майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкти незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку.
Окрім цього, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону про мораторій не підлягає виконанню.
Даючи аналіз обставинам справи із врахуванням діючих правових норм, Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року прописав, що на момент укладення 24 грудня 2015 року оспорюваного правочину дії ПАТ КБ «ПриватБанк» з відчуження іпотечного майна за споживчим кредитом без згоди власника (іпотекодавця) суперечили Закону № 1304-УІІ.
Доводи апеляційної скарги про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу вчинено на підставі іпотечного застереження, тобто в порядку позасудового врегулювання, на що позивач дала згоду, підписуючи такий, суд апеляційної інстанції відхиляє.
При цьому суд зазначає, що статтею 33 Закону України «Про іпотеку» зазначені підстави та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.
Однак, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору повинно проводитися відповідно до ст.ст.35, 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку».
Так як позивачем вимоги статей 35-38 Закону «Про іпотеку» не були виконані, підстав для задоволення апеляційної скарги суд не вбачає.
Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Враховуючи те, що обставини, які встановлені Верховним Судом у зазначеній справі, мають преюдицію для вирішення справи між тими ж сторонами щодо того ж предмета спору, суд першої інстанції підставно керувався такими, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для скасування такого немає.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК,- суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 травня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш
Судді: Т.І.Приколота
Р.В.Савуляк