П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

        26 травня 2021 року                                                                                                  місто Київ 
 
Єдиний унікальний номер справи 361/3162/21
Номер провадження  22-ц/824/8624/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Головачова Я. В., Шахової О. В., 
 
за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,
 
вивчивши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області  від 15 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Петришин Н. М., у справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, 
в с т а н о в и в :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просила: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; заборонити  будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно квартири АДРЕСА_1 ; застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом внесення ОСОБА_3 на депозитний рахунок Броварського міськрайонного суду Київської області кошти у сумі 2 270 грн. протягом десяти днів з дня постановлення ухвали.
 
Вказана заява обґрунтована тим, що  після смерті сестри заявника - ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на квартиру  АДРЕСА_1 та частину будинку у місті Бровари після чого, заявнику стало відомо про існування заповіту складеного на користь ОСОБА_5 . Разом з тим, вказаний заповіт заявник вважає таким, що не відповідає волевиявленню заповідача.                                                                                                                                                              
 
Заявник зазначає, що має намір подати позов про визнання вищевказаного заповіту недійсним та вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача та виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити майно, що входить до спадкової маси померлої сестри заявника.
 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2021 року (а.с. 34-36) у задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Черняк Оксаною Олегівною про забезпечення позову, відмовлено.
 
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу у якій, просила ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову, задовольнити.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують право ОСОБА_2   на спадкування за законом майна, після смерті його сестри. 
 
Скаржник зазначає, що він як спадкоємець за законом не закликається до спадкування, до моменту визнання заповіту недійсним, що, зокрема, підтверджується листом Першої київської державної нотаріальної контори № 2700/02-14.
 
На думку скаржника, посилання суду першої інстанції на те, що квартира на яку він просить накласти арешт та заборонити вчинення реєстраційних дій не є предметом майбутнього позову, є формальним.
 
Скаржник вважає, що зазначені ним заходи забезпечення позову не призведуть до порушення будь-яких прав інших осіб, оскільки є тимчасовими і призначені для належного захисту усіх учасників у конкретній справі. Крім того, останнім було виконано вимоги п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо внесення пропозиції зустрічного забезпечення, яка не була оцінена судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 травня  2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 травня  2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Черняк О. О. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
 
Заінтересована особа (відповідач) ОСОБА_5 та його представник - ОСОБА_6 заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу, без змін.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність  підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що квартира на яку заявник просить накласти арешт та заборонити вчиняти реєстраційні дії, не є предметом майбутнього позову, а тому даний вид заходу забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами. Крім того, із заяви та доданих документів не вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, оскільки до заяви не долучений заповіт чи інші документи, які б підтверджували спір між сторонами.
 
Колегія суддів в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що квартира  АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 23-24).
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_4 , померла (а.с. 20).
 
 21 грудня 2020 року Першою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 1487/2020 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 09). 
 
Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). 
 
Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
 
Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник  спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог,  дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
 
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим..
 
Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
 
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
 
Так, у заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 посилаючись на те, що він має намір звернутися до суду із позовною заявою про визнання заповіту складеного ОСОБА_4 , яким вказану квартиру було заповідано ОСОБА_5 , недійсним. Разом з тим, заявником не додано до поданої ним заяви копію вказаного заповіту чи інших документів на підставі яких, можна було б встановити, що зазначена квартира була заповідана ОСОБА_8 , а на час звернення заявника до суду, вказана квартира належала останньому на праві власності.
 
Крім того, враховуючи те, що матеріали справи не містять копії заповіту, який заявник має намір визнати недійсним, у суду відсутні підстави вважати, що  між сторонами дійсно виник спір.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
 
Посилання скаржника на те, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують його право на спадкування за законом майна, після смерті його сестри, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню судом під час розгляду справи по суті, а не під час розгляду заяви про забезпечення позову.
 
Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції дійшов формального висновку про те, що зазначена заявником квартира не є предметом майбутнього позову, є необґрунтованим, крім того, як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, предметом майбутнього позову є визнання заповіту недійсним, копія якого в матеріалах справи відсутня.
 
Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що суд першої інстанції дійшов формального висновку про те, що зазначена заявником квартира не є предметом майбутнього позову, оскільки як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, предметом майбутнього позову є визнання заповіту недійсним, копія якого в матеріалах справи відсутня.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
 
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області  від 15 квітня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Повне судове рішення складено 27 травня 2021 року.
 
Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           Я. В. Головачов 

                                                                                                                   О. В. Шахова