Постанова
Іменем України
 
29 червня 2021 року     
                    
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/8899/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А., 
за участю секретаря Ратушного А.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на рішення Києво-Святошинського суду Київської області
 
в складі судді Янченка А.В. 
 
від 16 березня 2021 року 
 
у цивільній справі №369/16699/20 Києво-Святошинського суду Київської області
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівський квартал-2"
 
 про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди,
 
                                                            В С Т А Н О В И В:
В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівський квартал-2" (далі - ТОВ "Петрівський квартал-2", Товариство) пені за неналежне виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру та стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивував тим, що 23.08.2017 між ним та ТОВ "Петрівський квартал-2" укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Згідно умов договору предметом даного договору є майнові права на квартиру, які після прийняття об`єкта в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації покупцем права власності в установленому законом порядку. Договором також визначено, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - 30.09.2018. 
Позивач, посилаючись на те, що відповідач в порушення умов договору не виконав своє зобов`язання щодо строків прийняття об`єкта в експлуатацію просив стягнути з останнього пеню у розмірі 267 556,15 грн.
Також вказував, що внаслідок тривалого невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором він зазнав душевних страждань, оскільки було принижено його честь та гідність, як особи, яка у відповідь на повне виконання своїх обов`язків за договором розраховувала на належне виконання обов`язків відповідачем; стосовно долі своїх грошових коштів, сплачених на виконання умов договору; зазнав незручностей, пов`язаних з необхідністю підготовки звернень, спрямованих на досудове врегулювання спору; зазнав незручностей у зв`язку з пошуком іншого житла. За таких обставин просив стягнути з ТОВ «Петрівський квартал-2» моральну шкоду, яку він оцінює в 368 027,72 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що при ухваленні рішення судом не були враховані доводи, наведені в позовній заяві та відповіді на відзив стосовно обґрунтованості вимог, викладених у позовній заяві, зокрема про наявність складу цивільного правопорушення, вчиненого відповідачем шляхом невиконання умов договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру.
 
Судом не взято до уваги, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував твердження позивача, що об`єкт будівництва в межах орієнтовного строку не було прийнято в експлуатацію, згідно умов договору, та водночас зазначив, що в діях Товариства відсутній склад цивільно-правового правопорушення, адже в договорі зазначена не конкретна, а орієнтовна календарна дата введення об`єкту в експлуатацію. Ним було надано обґрунтування хибності даної позиції відповідача, зокрема, звернуто увагу на неправильне тлумачення положень Договору. Однак, даним аргументам, згідно змісту рішення, правова оцінка судом надана не була.
 
Крім того, як на підставу скасування рішення суду позивач в апеляційній скарзі зазначив обставини та положення закону, на які посилався у позовній заяві.
 
За вказаних обставин просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду             м. Києва від 16.03.2021 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі. 
 
Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.
Представник відповідача - Герасименко В.М. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 серпня 2017 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Петрівський Квартал-2» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №34/ЛУ24-Б (далі - Договір) .
Згідно умов договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №34/ЛУ24-Б від 23.08.2017 року даний договір укладений на виконання Форвардного контракту №44247-А, укладеного на Товарній Біржі 23.08.2017.
Згідно п. 1.1. Договору продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти у власність майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 1.3. Договору визначено, що предметом Договору є майнові права на квартиру, які після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації покупцем права власності в установленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим Договором продавець зобов`язаний передати покупцю документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру.
В пункті 1.4. Договору сторони обумовили, що майнові права на квартиру за цим договором передаються від продавця покупцю шляхом підписання акту прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав), який є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі квартири підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повного виконання покупцем своїх зобов`язань за цим Договором. Факт повної оплати покупцем ціни майнових прав на квартиру буде підтверджуватися наданням довідки згідно з п. 5.2.4 цього Договору.
Пунктом 2.4. Договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - 30 вересня 2018 рік. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору.
В п. 3.1. Договору сторонами було обумовлено, що ціна майнових прав на квартиру на момент підписання Договору становила 330 286,71 грн, в тому числі ПДВ 55 047,79 грн, що еквівалентно 12 977,00 доларів США.
Згідно п.п. 5.2.1. п. 5.2. Договору продавець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за договором та виконувати інші функції і обов`язки згідно форвардного контракту.
Відповідно до п. 4.1. Договору, даний договір укладається під відкладальною обставиною, якою сторони визнають пред`явлення до виконання Форвардного контракту Покупцем, за відповідним актом (прийому-передачі) пред`явлення до виконання форвардного контракту.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі конкретною датою не визначений, замість цього вказана орієнтовна дата, а питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, тому склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ "Петрівський квартал-2" відсутній. Це виключає можливість застосувати цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені) до відповідача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.
У частині першій статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина першої статті 638 ЦК України зазначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення частини першої статті 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема:                 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання;              3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції правильно зазначив, що встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації.
Згідно статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: 1) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; 2) термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Оскільки термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначено, а вказана лише орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони                            ТОВ «Петрівський квартал-2» відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені).
Саме такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 22.07.2020 по справі №369/6303/19. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, щосуд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені за неналежне виконання зобов`язань.
 
До того ж, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції врахував вищевказану правову позицію Верховного Суду. А відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Оскільки суд першої інстанції встановив, що у спірних правовідносинах, які склалися між сторонами склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ «Петрівський квартал-2» відсутній, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про не врахування судом доводів позивача, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, зокрема щодо наявності в діях відповідача наявності складу цивільного правопорушення.
Посилання в апеляційній скарзі щодо не надання відповідачем доказів вжиття всіх залежних від нього заходів з метою вчасного виконання обов`язку із забезпечення введення об`єкта будівництва в експлуатацію колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, на дані обставини позивач не посилався в суді першої інстанції і відповідно такі обставини не були предметом розгляду в суді першої інстанції.                 А за приписами ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Фактично доводи апеляційної скарги за своїм змістом є доводами позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку. 
Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду в цій частині.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права.
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення без змін, а скарги без задоволення.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                                П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.

Головуючий                                                                                                             О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                          О.В. Желепа

                                                                                                                                    В.А. Кравець