ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" травня 2021 р.           Справа№ 911/1603/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Тищенко А.І. 
 
секретар судового засідання: Білоус О.О.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 24.05.2021,

розглянувши апеляційну скаргу Бучанської міської ради
на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 (повний текст складено 10.11.2020)
у справі №911/1603/19 (суддя Ейвазова А.Р.)
за позовом Ірпінської міської ради 
до Бучанської міської ради 
про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року Ірпінська міська рада (далі, позивач) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Бучанської міської ради (далі, відповідач) про:
- визнання незаконним та скасування рішення Бучанської міської ради від 06.09.2018 №2306-44-VII «Про набуття до комунальної власності територіальної громади міста будівель за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129» (далі, рішення Бучанської міської ради від 06.09.2018 № 2306-44-VII);
- визнання незаконним та скасування рішення Бучанської міської ради від 28.02.2019 №3015-54-VII «Про передачу комунального майна на баланс КП «Бучанське УЖКГ» (далі, рішення Бучанської міської ради від 28.02.2019 № 3015-54-VII);
- скасування державної реєстрації права власності на громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат» за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1676588632108;
- витребування громадського будинку «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат» за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129 (попередня назва вулиці - Кірова) (далі - Міжшкільний навчально-виробничий комбінат, спірний громадський будинок) з незаконного чужого володіння Бучанської міської ради;
- визнання права власності за Ірпінською міською радою на громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат» за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129.
В обґрунтування заявлених позовних вимог Ірпінська міська рада посилається  на протиправне та незаконне прийняття Бучанською міською радою спірних рішень, оскільки оспорюване майно є комунальною власністю територіальної громади міста Ірпінь та відповідач не має права розпоряджатись ним. 
Як наслідок, державна реєстрація права власності на відповідне майно, на думку позивача, здійснена з порушенням пунктів 9, 13 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`та на підставі неналежних документів (рішення Бучанської міської ради від 06.09.2018 №2306-44-VII та листа Фонду державного майна України від 12.10.2018 №47-06-5074).
Обґрунтовуючи позовну вимогу про визнання права власності на Міжшкільний навчально-виробничий комбінат за Ірпінською міською радою відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України позивач зазначив, що є засновником та балансоутримувачем Міжшкільного навчально-виробничого комбінату з 1978 року та щороку здійснює видатки з міського бюджету на утримання цього громадського будинку, що свідчить про перебування Міжшкільного навчально-виробничого комбінату у комунальній власності територіальної громади м. Ірпеня в особі Ірпінської міської ради.
Стверджуючи, що Бучанська міська рада незаконно, без відповідної правової підстави  заволоділа Міжшкільним навчально-виробничим комбінатом, власником якого є територіальна громада м. Ірпеня в особі Ірпінської міської ради, позивач вказав на наявність підстав для витребування Міжшкільного навчально-виробничого комбінату від Бучанської міської ради відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України.

Історія справи, короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.10.2019 у справі №911/1603/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Судові рішення обґрунтовані тим, що позивачем не надано, і відповідно, матеріали справи не містять правовстановлюючих документів, інших доказів, які б свідчили про набуття права комунальної власності на Міжшкільний навчально-виробничий комбінат територіальною громадою м. Ірпеня в особі Ірпінської міської ради, а відтак права Ірпінської міської ради, за захистом яких вона звернулася до господарського суду, не порушені.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №911/1603/19 рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 у справі №911/1603/19 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
Направляючи справу на новий розгляд, касаційний господарський суд зазначив, що висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог Ірпінської міської ради через недоведеність порушення права позивача, який не надав доказів, які б свідчили про наявність у нього права комунальної власності на Міжшкільний навчально-виробничий комбінат, а також доказів на підтвердження здійснення реєстрації права комунальної власності на спірний громадський будинок є передчасним. 
Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду наголосив, що суди попередніх інстанцій у порушення статей 73, 86 Господарського процесуального кодексу України не надали оцінки наявним у матеріалах справи документам, зокрема:
- висновкам та рекомендаціям 2006 року постійної комісії з питань регламенту, депутатської етики, додержання законності та правопорядку та виконання рішень Ірпінської міської ради п`ятого скликання, викладеним за результатами розгляду звернення Бучанської селищної ради з приводу питання про передання ряду об`єктів права комунальної власності громади м. Ірпеня громаді смт Буча, у т. ч. Міжшкільного навчально-виробничого комбінату, в якому комісія зазначила, що Міжшкільний навчально-виробничий комбінат перебуває у спільному користуванні громади м. Ірпеня та селищ, що входять до його складу, у т. ч. смт Буча, та дійшла висновку про недоцільність вилучення цього об`єкта права комунальної власності, що знаходиться у спільному користуванні, оскільки це суперечить інтересам громади м. Ірпеня та чинному законодавству;
- рішенню Ірпінської міської ради від 27.07.2006  №23-2-к, прийнятого за результатами розгляду рішень Бучанської селищної ради від 18.05.2006 № 30-3-V та від 25.05.2006 № 83-4-V про передачу об`єктів із спільної власності Відділу охорони здоров`я та Відділу освіти, розташованих на території м. Буча у комунальну власність м. Буча, яким вирішено залишити Міжшкільний навчально-виробничий комбінат у спільній власності громад Ірпінського регіону і м. Буча;
- інвентаризаційній справі 2008 року № (3498) 2732, складеної Ірпінським бюро технічної інвентаризації, у якій власником спірного громадського будинку зазначено Відділ освіти Ірпінської міської ради;
- звіту від 09.04.2019 № 2-028/2019 про оцінку майна об`єкта комунальної власності - Міжшкільний навчально-виробничий комбінат м. Ірпеня, виконаного на замовлення Ірпінської міської ради, де значиться, що об`єкт оцінки є власністю територіальної громади м. Ірпеня;
- листам Бучанської міської ради від 04.03.2015 № 04-09/210 та від 03.06.2015 №04-08/1020, у яких Бучанська міська рада просила Ірпінську міську раду розглянути на сесії міської ради питання щодо передачі приміщення за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129 до комунальної власності територіальної громади м. Буча;
- положенням Статуту «Міжшкільного навчально-виробничого комбінату м. Ірпеня» (у новій редакції), затвердженого рішенням Ірпінської міської ради від 17.11.2016 №1561-24-VII, згідно з якими комбінат знаходиться у комунальній власності. Засновником комбінату є Ірпінська міська рада, яка через Управління освіти і науки Ірпінської міської ради здійснює фінансування, утримання комбінату та управління ним (пункти 1.3., 4.1.).
Допустивши порушення норм процесуального права щодо оцінки та дослідження наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, суди попередніх інстанцій не встановили, на якій підставі у вказаних документах визначено власником спірного громадського будинку територіальну громаду м. Ірпеня, в результаті чого не усунули суперечності між даними у документах та висновками судів про недоведеність Ірпінською міською радою права комунальної власності на спірний громадський будинок.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Ірпінської міської ради з посиланням на відсутність у позивача правовстановлюючих документів на будівлю Міжшкільного навчально-виробничого комбінату, суди не звернули уваги на те, що позивач заявив позовну вимогу про визнання за Ірпінською міською радою права власності на цю будівлю на підставі статті 392 Цивільного кодексу України. Оскаржувані судові рішення у справі не містять мотивів відмови у задоволенні вимоги Ірпінської міської ради про визнання права власності на громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат» за Ірпінською міською радою, за захистом якого вона звернулася, не зазначено аргументів незастосування статті 392 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, на яку посилався позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі, чим порушено положення статті 236 та статті 238 Господарського процесуального кодексу України.
За висновками суду касаційної інстанції відсутність державної реєстрації не свідчить про відсутність права комунальної власності у Ірпінської міської ради на Міжшкільний навчально-виробничий комбінат або права спільної власності громад Ірпінського регіону і м. Бучі, чого суди попередніх інстанцій не врахували, посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів реєстрації права власності на спірний громадський будинок.
Окрім того, поза увагою судів залишилась встановлена господарськими судами у справі №911/1902/19 обставина щодо прийняття виконавчим комітетом Київської обласної Ради народних депутатів рішення від 27.01.1992 №11 «Про розмежування майна комунальної власності області».
За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 у справі №911/1603/19 позов задоволено повністю. 
Визнано незаконними та скасовано рішення Бучанської міської ради від 06.09.2018 №2306-44-VII «Про набуття до комунальної власності територіальної громади міста будівель за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129» та від 28.02.2019 №3015-54-VII «Про передачу комунального майна на баланс КП «Бучанське УЖКГ».
Скасовано державну реєстрацію права власності за Бучанською міською радою на громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат» за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1676588632108 (здійснено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №43690130 від 25.10.2018 Гостомельською селищною радою). 
Визнано право власності за Ірпінською міською радою (ідентифікаційний код 33800777; 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 2А) на громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат», розташований за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129 та витребувано з незаконного володіння Бучанської міської ради (ідентифікаційний код 04360586; 08292, Київська область, м. Буча. вул. Енергетиків, 12) відповідне майно.
Присуджено до стягнення з Бучанської міської ради на користь Ірпінської міської ради 257 552, 74 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.
Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що спірне майно є власністю територіальної громади м. Ірпеня в особі Ірпінської міської ради з 1992 року. За таких обставин, враховуючи встановлення факту набуття права власності на спірне майно позивачем, вимоги в частині визнання на підставі статті 392 Цивільного кодексу України права власності на відповідне майно, яке не визнається відповідачем, який на момент прийняття рішення зареєстрований власником відповідного майна, за позивачем є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Поряд з цим, у справі відсутні докази на підтвердження набуття відповідачем, який представляє відповідну територіальну громаду, права власності на таке майно, яке включає набуття правомочностей володіти, користуватись та розпоряджатись відповідним майном. Отже, спірні рішення від 06.09.2018 №2306-44-VII «Про набуття до комунальної власності територіальної громади міста будівель за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129» та від 28.02.2019 №3015-54-VII «Про передачу комунального майна на баланс КП «Бучанське УЖКГ» є такими, що прийняті за відсутності повноважень власника відповідного майна, порушують  права територіальної громади м. Ірпеня, яку представляє позивач. Вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності на відповідне майно є похідними від вимог про визнання незаконним та скасування спірних рішень та визнання права власності, а тому також підлягають задоволенню. Вимоги в частині витребування відповідного майна судом задоволені з огляду на права позивача, визначені статтею 387 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 31.12.2020 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Бучанська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові до Бучанської міської ради в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- Ірпінська міська рада не набула право власності на спірний об`єкт нерухомості згідно діючого станом на 1992 рік законодавства, а отже її права та законні інтереси жодним чином відповідачем не порушені. Відповідач посилається на те, що згідно статті 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Таким чином, твердження суду першої інстанції про те, що станом на 1992 рік чинне на той час законодавство не пов`язувало момент набуття права власності на майно з моментом державної реєстрації такого майна, а тому Ірпінська міська рада є законним власником, не відповідає дійсності. Дійсно, прямої норми про те, що перехід права власності від одного суб`єкта до іншого пов`язувався саме із державною реєстрацією в той час не існувало, але існувала норма про те, що такий перехід пов`язується із моментом передачі речі. Зазначене підтверджується правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №921/384/19, від 04.09.20219 у справі №903/729/16, від 29.03.2018 у справі №904/4573/16, від 19.04.2018 у справі №910/7683/17.
На переконання скаржника, із урахуванням позиції Верховного Суду, сформульованої ним у наведених справах, можна дійти висновку, що оскільки міжшкільний навчально-виробничий комбінат за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129 не був переданий Київською обласною радою Ірпінській міській раді за актом приймання-передачі, підписаним відповідною комісією, що складалася з уповноважених представників обох сторін, то відповідна державна реєстрація в принципі була неможливою, так як волевиявлення сторін, сформульоване у відповідному рішенні, не було реалізовано і правочин не здійснився (по причині відсутності акта приймання-передачі, оформленого у передбаченому законом порядку);
- скасування державної реєстрації майна за його законним власником - Бучанською міською радою не просто порушить її законні права та інтереси, а і поставить нерухоме майно у стан правової невизначеності, що може негативно вплинути на його утримання та експлуатацію, і є недопустимим, виходячи з практики Верховного Суду, зокрема, яка наведена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №911/1902/19;
- починаючи з 2007 року, коли місто Буча набуло статусу міста обласного значення, Ірпінська міська рада втратила будь-які правові підстави для набуття права власності на міжшкільний навчально-виробничий комбінат, а Бучанська міська рада навпаки набула в силу п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць комунальною власністю)». При цьому, те ж саме рішення Київської обласної ради від 27.01.1992 №11 «Про розмежування майна комунальної власності області», яке з 1992 по 2007 роки могло стати підставою для набуття права власності на комбінат за Ірпінською міською радою, з 2007 року стало підставою для набуття такого права власності вже за Бучанською міською радою, яка в свою чергу прийняла зустрічне рішення в 2018 році і зареєструвала за собою право власності на об`єкт нерухомого майна. При цьому, станом на цей момент наявність акта приймання-передачі як факт переходу і набуття права власності дійсно не вимагався, оскільки на цей момент Цивільний кодекс України 1963 року (що в статті 128 прив`язував момент переходу права власності саме до його належно оформленої передачі) вже втратив чинність і діяв Цивільний кодекс України 2003 року та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (які прив`язували момент переходу права власності до державної реєстрації речового права). Таким чином, Ірпінська міська рада у період із 1992 по 2006 роки включно не користалася своїм правом набути право власності на міжшкільний комбінат, хоча і мала для цього необхідну нормативну підставу. В подальшому Бучанська міська рада, маючи статус міста обласного значення і маючи на своїй території вказаний об`єкт нерухомого майна, скористалась Постановою Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991 та рішенням Київської обласної ради від 27.01.1992 №11 «Про розмежування майна комунальної власності області» і в 2018 році, прийнявши відповідне рішення, зареєструвала таке право власності за собою;
- будівля Міжшкільного навчально-виробничого комбінату за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129 станом на сьогоднішній день незалежно від того правового регулювання, яке існувало у період 1992-2020 років, має належати саме Бучанській міській об`єднаній територіальній громаді в силу прямої дії підп. 5 пункту 6-1 Розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 17.11.2020);
- перебування майна на балансі Управління освіти і науки Ірпінської міської ради не є ознакою його права власності на це майно.
Таким чином, за твердженнями скаржника, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме не застосував закон, що підлягав застосуванню (статтю 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року), неправильно витлумачив закон (п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)»), що призвело до прийняття помилкового та необґрунтованого рішення у справі.
У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

01.03.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.
В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги позивач у відзиві наголосив на тому, що відповідачем не доведено та не подано доказів правомірності набуття та реєстрації права власності на Міжшкільний навчально-виробничий комбінат, що розташований за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129.
Спірне майно, яке перебувало у власності Ірпінської міської ради народних депутатів, виконкому Ірпінської міської ради та їх відділів, зокрема, Міжшкільний навчально-виробничий комбінат, що розташований за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129, відповідно до постанови КМУ від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» та рішення виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів від 27.01.1992 №11 «Про розмежування майна комунальної власності» перейшло у власність міста обласного підпорядкування - Ірпінь.
Доказом того, що Ірпінська міська рада не передавала Міжшкільний навчально-виробничий комбінат у власність територіальної громади міста Буча є рішення Бучанської міської ради №30-3-V від 18.05.2006, згідного якого Бучанська міська рада лише в 2006 році звернулася до Ірпінської міської ради про передачу до комунальної власності закладів освіти, зокрема, і спірного.
Ірпінська міська рада, добросовісно володіючи спірним майном, утримує його у належному стані, здійснює поточні ремонтні роботи, сплачує кошти за надані комунальні послуги та здійснює всі інші заходи, пов`язані зі збереженням та покращенням його властивостей.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021 апеляційну скаргу Бучанської міської ради у справі №911/1603/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів:          Тищенко А.І., Іоннікової І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 18.01.2021 апеляційну скаргу Бучанської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19 залишено без руху. Роз`яснено Бучанській міській раді, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 106  329,11 грн.
04.02.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано оригінал платіжного доручення №40 від 29.01.2021 на підтвердження доплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 106  329,11 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 поновлено Бучанській міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Бучанської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19, зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19 на час апеляційного оскарження, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, клопотань, призначено до розгляду апеляційну скаргу Бучанської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19 на 02.03.2021.
У судове засідання, призначене на 02.03.2021, з`явилися представники позивача та відповідача.
Суд у судовому засіданні 02.03.2021 перейшов до розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представника апелянта.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 у справі №911/1603/19 оголошено перерву до 06.04.2021.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Михальської Ю.Б. у період з 19.03.2021 по 09.04.2021 на лікарняному, судове засідання, призначене на 06.04.2021, не відбулося.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 призначено до розгляду апеляційну скаргу Бучанської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19 на 27.04.2021.
27.04.2021 електронною поштою до Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У судове засідання, призначене на 27.04.2021, з`явився представник відповідача, який поклався на розсуд суду при вирішенні питання щодо задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 клопотання Ірпінської міської ради про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи №911/1603/19 відкладено на 24.05.2021.
          У судовому засіданні 24.05.2021 за результатами заслуховування пояснень представників сторін по суті спору суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 24.05.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив залишити оскаржуване рішення суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

24.01.1978 бюро Ірпінського міськкому Компартії України і виконкомом міської Ради народних депутатів прийнята постанова про введення з 01.09.1978 для учнів 9-10 класів шкіл міста виробничого навчання на базі міжшкільного навчально-виробничого комбінату та створення в приміщенні колишньої 8-річної школи № 9 Міжшкільного навчально-виробничого комбінату.
06.02.1978 Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради народних депутатів трудящих прийнято рішення №64 про створення в приміщенні колишньої 8-річної школи №9 Міжшкільного навчально-виробничого комбінату, реконструкцію якого вирішено провести до 01.08.1978 та передати його на баланс міського Відділу народної освіти.
21.08.1978 Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради народних депутатів трудящих прийнято рішення №346 про відкриття з 01.09.1978 в смт Буча по вул. Кірова, 129 на 1978-1979 навчальний рік першої черги Міжшкільного навчально-виробничого комбінату.
На виконання рішення Виконкому Ірпінської міської ради народних депутатів трудящих від 21.08.1978 №346 зав. Ірпінським міськвно видано наказ від 01.09.1978 №22-о про відкриття міжшкільного навчально-виробничого комбінату з 01.09.1978 в приміщенні смт Буча по вул. Кірова, 129 (зараз - вул. Яблунська, 129).
На підставі постанови Верховної Ради України від 09.02.2006 №3434-ІV  (набрала чинності з 01.01.2007) смт Буча Ірпінської міської ради Київської    області віднесено до    категорії міст та надано йому статус міста обласного значення.
27.07.2006 Ірпінська міська рада Київської області, розглянувши серед іншого рішення Бучанської селищної ради від 18.05.2006 № 30-3-V та від 25.05.2006 № 83-4-V про передачу об`єктів із спільної власності Відділу охорони здоров`я та Відділу освіти, розташованих на території м. Буча у комунальну власність м. Буча, прийняла рішення №23-2-к, яким вирішила Міжшкільний навчально-виробничий комбінат залишити у спільній власності громад Ірпінського регіону і м. Буча.
Бучанська міська рада листами від 04.03.2015 №04-09/210 та від 03.06.2015 №04-08/1020 зверталась до Ірпінської міської ради з проханням розглянути на сесії міської ради питання щодо передачі приміщення за адресою: м . Буча, вул. Яблунська, 129 до комунальної власності територіальної громади м. Буча.
Не отримавши відповіді на вказані листи, Бучанська міська рада звернулася до КП «Центр технічної інвентаризації та державної реєстрації» із листом від 04.09.2018 №565, у якому просила надати інформацію про зареєстроване право власності на будівлю за адресою: м . Буча, вул. Яблунська, 129, у відповідь на яке отримала лист від 04.09.2018 №04/09/18/3, де КП «Центр технічної інвентаризації та державної реєстрації» зазначило, що згідно даних Інвентаризаційної справи №2732, складеної на замовлення Відділу освіти Ірпінської міської ради, за вказаною адресою право власності на будівлю Міжшкільного навчально-виробничого комбінату м. Ірпеня не зареєстровано.
04.09.2018 в.о. завідувача юридичним відділом Бучанської міської ради складено службову записку, у якій вказано, що на виконання абз. 2 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону  України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012  є необхідність визначення будівель, споруд, інших об`єктів нерухомого майна комунальної власності, право власності на які не зареєстровано, та здійснення державної реєстрації такого права щодо будівель за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129.
06.09.2018 на підставі листа КП «Центр технічної інвентаризації та державної реєстрації» від 04.09.2018 №04/09/18/3, враховуючи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.09.2018 та службову записку в.о. завідувача юридичним відділом Бучанської міської ради від 04.09.2018, Бучанська міська рада, з метою реєстрації речового права на спірні будівлі, прийняла рішення №2306-44-VII, у якому вирішила, зокрема, набути до комунальної власності територіальної громади м. Буча будівлі за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129.
25.10.2018 на підставі рішення державного реєстратора від 25.10.2018 №43690130 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про право власності №28552609 Бучанської міської ради на об`єкт нерухомого майна громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1676588632108), загальною площею 1434,0 м2 (опис: учбовий корпус під літ. «А», навчальні корпуси під літ. «А1», «А2», «А3», труба - № 1, огорожа - № 4, 5, 7, хвіртка - №6, ворота - №11, майданчики для навч. авт. - І, ІІ,    замощення - ІІІ), який знаходиться за адресою: м. Буча по вул. Яблунська, 129 та складається з будівель майстерні та котельні, гаражу, вбиральні, сараю, навісу. 
Підстава виникнення права власності: рішення Бучанської міської ради від 06.09.2018 №2306-44-VII та лист Фонду державного майна України від 12.10.2018 №47-06-5074, в якому зазначено, що відомості про нерухоме майно за місцезнаходженням: м. Буча, вул.  Яблунська (Кірова), 129 від суб`єктів управління до Фонду, з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності, не надавалися.    
Матеріали справи не містять доказів реєстрації права власності на це нерухоме майно до 25.10.2018.
28.02.2019, з метою забезпечення ефективності використання комунального майна, Бучанська міська рада прийняла рішення № 3015-54-VII, яким, серед іншого, вирішила нежитлове приміщення громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат», яке перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Буча в особі Бучанської міської ради, передати на баланс КП «Бучанське УЖКГ».
Посилаючись на те, що власником Міжшкільного навчально-виробничого комбінату є територіальна громада м. Ірпеня в особі Ірпінської міської ради, Ірпінська міська рада звернулась із позовом до господарського суду, в якому просила визнати незаконними та скасувати рішення Бучанської міської ради від 06.09.2018 № 2306-44-VII та від 28.02.2019 №3015-54-VII, скасувати державну реєстрацію права власності на Міжшкільний навчально-виробничий комбінат за Бучанською міською радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1676588632108), витребувати від Бучанської міської ради Міжшкільний навчально-виробничий комбінат та визнати право власності на спірний громадський будинок за Ірпінською міською радою.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, враховуючи вказівки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 20.05.2020 у даній справі, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.
Враховуючи предмет та підставу заявленого у даній справі позову, предметом дослідження у справі є, у першу чергу, з`ясування питання щодо перебування у комунальній власності Ірпінської міської ради будівель Міжшкільного навчально-виробничого комбінату.
Як вбачається з інвентаризаційної справи №(3498)2732 Ірпінського бюро технічної інвентаризації та звіту №2-028/2019 про оцінку майна, виконаного на замовлення Ірпінської міської ради, Міжшкільний навчально-виробничий комбінат в смт. Буча по вул. Кірова, 129 складається з: навчального корпусу 1956 року побудови; добудови (дореволюційна); майстерні 1956 року побудови; навчальних корпусів, котельні, гаражів, вбиральні, сараїв, навісу, які побудові у 1980-1992 роках. 
Колегія суддів зазначає, що до 1991 року державна власність не розподілялась на загальнодержавну власність та власність територіальних одиниць - комунальну. 
На момент, який вказується позивачем як момент набуття права на відповідне майно, відносини власності регулювались нормами Закону Української РСР «Про власність», який введений в дію в 15.04.1991  постановою Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991.
Статтею 31 Закону Української РСР «Про власність» від 07.02.1991 визначений такий різновид державної власності як власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).
Частиною 1 статті 35  Закону Української РСР «Про власність» було визначено, що у власності, зокрема, району чи іншого адміністративно-територіального утворення перебувають, у тому числі, заклади народної освіти.
Порядок і умови передачі державного майна від однієї адміністративно-територіальної одиниці до іншої, механізм прийняття рішень щодо такої передачі визначався  постановою Ради Міністрів Української РСР від 28.04.1980 №285  (втратила чинність 26.06.1996), відповідно до пп. «а», «є» п. 2 якої передача, зокрема, науково-виробничих об`єднань (комбінатів) одними державними органами УРСР іншим державним органам УРСР з республіканського підпорядкування у місцеве підпорядкування провадиться Радою Міністрів УРСР за пропозиціями виконавчих комітетів обласних, Київської, Севастопольської міських Рад народних депутатів, погодженими з відповідним міністерством, державним комітетом і відомством УРСР, а також Держпланом УРСР і Міністерством фінансів УРСР; передача науково-виробничих об`єднань (комбінатів) з підпорядкування одного державного органу в підпорядкування іншого державного органу, що знаходиться у віданні того ж самого виконавчого комітету обласної або Київської, Севастопольської міських Рад народних депутатів здійснюється за рішенням виконавчого комітету обласної або Київської, Севастопольської міської Ради народних депутатів.
На виконання постанов Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування»» та від 26.03.1991 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», Кабінетом Міністрів України 05.11.1991 прийнято постанову №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», якою також затверджено перелік державного майна України, що передається у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).
Згідно з вказаним переліком до власності областей передано, зокрема, міжшкільні навчально-виробничі комбінати.
У пункті 3  постанови КМУ від 05.11.1991 №311  установлено, що:
- розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів;
- розмежування майна між власністю районів, міст обласного підпорядкування та власністю інших адміністративно-територіальних одиниць провадиться виконкомами районних і міських Рад народних депутатів з участю виконкомів районних у містах, міських районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів;
- передача державного майна від однієї адміністративно-територіальної одиниці до іншої здійснюється безоплатно стосовно порядку, передбаченого  постановою Ради Міністрів Української РСР від 28.04.1980    №285 «Про порядок передачі підприємств, об`єднань, організацій, установ, будинків і споруд», з наступним повідомленням про це органів державної статистики, податкових та фінансових органів.
Переліком, затвердженим вказаною постановою КМУ №311, визначено, що до державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) у галузі народної освіти належить: дошкільні виховні та позашкільні навчально-виховні заклади, середні загальноосвітні навчально-виховні заклади, педагогічні училища, школи-інтернати, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, будинки учителя, інститути удосконалення вчителів, методичні кабінети, фільмотеки, підрозділи по господарському обслуговуванню установ і закладів народної освіти, крім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні.
На виконання постанови КМУ №311, рішенням виконавчого комітету Київської обласної Ради народних депутатів від 27.01.1992 №11 «Про розмежування майна комунальної власності області», розмежовано майно комунальної власності між власністю області і власністю районів та міст обласного підпорядкування (далі, Рішення №11; том 1, а.с. 13-115). 
Колегія суддів, враховуючи у тому числі вказівки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 20.05.2020 у даній справі, дослідивши Рішення №11, встановила, що у відповідності до додатку до вказаного Рішення №11, у власність міських обласного підпорядкування Рад народних депутатів передано міжшкільні навчально-виробничі комбінати - 8 штук (том 3, а.с. 120).
При цьому, як вбачається з довідки до відповідного рішення (том 3, а.с.129), районам та містам повністю передається мережа, у т.ч. міжшкільних учбово-виробничих комбінатів, що спростовує твердження відповідача про невизначеність таких комбінатів.
На час прийняття Рішення №11 (27.01.1992) повноваження виконавчого органу на території, де знаходиться відповідний Міжшкільний навчально-виробничий комбінат, виконував саме Ірпінський міськвиконком.
Відповідно до пункту 10  Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  з набранням чинності цим Законом (12.06.1997) майно, яке до прийняття  Конституції України  у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст.
Отже, враховуючи вищевикладене, як вірно зазначив суд першої інстанції, спірне майно є власністю територіальної громади м. Ірпеня в особі Ірпінської міської ради з 1992 року.
Колегією суддів, поряд із цим, взяті також до уваги відомості, що містяться в інвентаризаційній справі 2008 року №(3498)2732, складеній Ірпінським бюро технічної інвентаризації, у якій власником спірного громадського будинку зазначено Відділ освіти Ірпінської міської ради; звіт від 09.04.2019 №2-028/2019 про оцінку майна об`єкта комунальної власності - Міжшкільного навчально-виробничого комбінату м. Ірпеня, виконаний на замовлення Ірпінської міської ради, де значиться, що об`єкт оцінки є власністю територіальної громади м. Ірпеня; положення Статуту «Міжшкільного навчально-виробничого комбінату м. Ірпеня» (у новій редакції), затвердженого рішенням Ірпінської міської ради від 17.11.2016 №1561-24-VII, згідно з якими комбінат знаходиться у комунальній власності. Засновником комбінату є Ірпінська міська рада, яка через Управління освіти і науки Ірпінської міської ради здійснює фінансування, утримання комбінату та управління ним (пункти 1.3., 4.1.); довідку Управління освіти і науки Ірпінської міської ради від 20.02.2019 №01-11/145, згідно якої будівля 1978 року побудови, в якій розташований міжшкільний навчально-виробничий комбінат за адресою: вул. Яблунська,129 у м. Буча Київської області, знаходиться на балансі управління освіти.
Вказаними документами додатково, у сукупності із вищенаведеним, підтверджується перебування спірного майна саме у власності Ірпінської міської ради.
При цьому, посилання скаржника на те, що перебування майна на балансі Управління освіти і науки Ірпінської міської ради не є ознакою права власності позивача на це майно, приймаються судом  до уваги, однак у даному випадку вказані посилання зроблені судом з метою відображення того, що Ірпінська міська рада, як власник спірного об`єкту нерухомості, несе в силу вимог статті 322 Цивільного кодексу України витрати, пов`язані з його утриманням.
Посилання відповідача на те, що позивач не здійснив дій щодо прийняття спірного майна та не зареєстрував право власності на таке майно не змінює відповідного висновку суду щодо наявності у позивача права власності, враховуючи наступне. 
Станом на 1992 рік законодавство не пов`язувало момент набуття права власності на відповідне нерухоме майно з моментом реєстрації права на таке майно (до набрання чинності 01.01.2004 Цивільного кодексу України від 16.01.2003).
Більш того, в силу частини 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент його прийняття - 01.07.2004), право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою; відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
У редакції відповідного Закону на момент подання позову також визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина 3 статті 3  відповідного Закону).
Отже, враховуючи те, що спірний громадський будинок було збудовано у 1956 році, а його складові у 1980-1992 роках, речові права на таке майно виникли до набрання чинності  Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  і не підлягали обов`язковій реєстрації, а тому відсутність реєстрації права власності на таке майно не є підставою вважати, що комунальна громада в особі Ірпінської міської ради не набула права власності на таке майно в момент прийняття Рішення №11, яким здійснено розмежування майна та визначено, що відповідне майно є власністю міських обласного підпорядкування Рад народних депутатів.
При цьому, смт. Буча надано статус міста обласного значення вже після здійснення розмежування - на підставі постанови Верховної Ради України від 09.02.2006 №3434-IV (набрала чинності з 01.01.2007). 
Відповідач в апеляційній скарзі посилався також на те, що згідно статті 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.
Таким чином, як наголошує скаржник, перехід права власності від одного суб`єкта до іншого пов`язувався у 1992 році із моментом передачі речі. Однак, Міжшкільний навчально-виробничий комбінат за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129 не був переданий Київською обласною радою Ірпінській міській раді за актом приймання-передачі, підписаним відповідною комісією, що складалася з уповноважених представників обох сторін, а тому не можна стверджувати про те, що позивач набув у 1992 році право власності на спірне майно, а відповідно і державна реєстрація такого права в принципі була неможливою.
Зазначені доводи відповідача є безпідставними, оскільки наведені Бучанською міською радою положення статті 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, адже визначають момент виникнення права власності у набувача майна за договором, у той час, як Ірпінська міська рада набула права власності на майно під час законодавчо визначеної процедури розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю та у результатів розмежування майна комунальної власності Київської області.
Посилання скаржника у даному контексті на правові позиції, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №921/384/19, від 04.09.20219 у справі №903/729/16, від 29.03.2018 у справі №904/4573/16, від 19.04.2018 у справі №910/7683/17 судом до уваги не приймаються, оскільки обставини справи №911/1603/19 та вказаних справ не є аналогічними або подібними.
Враховуючи відхилення судом апеляційної інстанції доводів щодо не набуття позивачем права власності на спірне майно за відсутності акта приймання-передачі у відповідності до статті 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, відхиляються також і доводи скаржника із приводу того, що починаючи з 2007 року, коли місто Буча набуло статусу міста обласного значення, Ірпінська міська рада втратила будь-які правові підстави для набуття права власності на міжшкільний навчально-виробничий комбінат, а Бучанська міська рада, навпаки, набула таке право в силу п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць комунальною власністю)».
Також, є хибними висновки відповідача про те, що відповідна територіальна громада в особі позивача не набула прав на відповідне майно, з посиланням на інформацію із листа Комунальної установи Київської обласної ради «Фонд комунального майна» від 11.09.2020 №305 (том 3, а.с. 158). Так, у відповідному листі, який надано на звернення відповідача, вказано про відсутність інформації щодо передачі Міжшкільного навчально-виробничого комбінату у власність територіальної громади м. Ірпеня. 
Як вірно зазначив суд першої інстанції із цього приводу, відповідне майно не перебувало у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, а до 1991 року було державною власністю та входило до складу майна, що розподілене і не передавалось від однієї адміністративно-територіальної одиниці до іншої. 
Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що будівля Міжшкільного навчально-виробничого комбінату за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129 станом на сьогоднішній день незалежно від того правового регулювання, яке існувало у період 1992-2020 років, має належати саме Бучанській міській об`єднаній територіальній громаді в силу прямої дії підп. 5 пункту 6-1 Розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 17.11.2020), судом апеляційної інстанції також відхиляються, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем вказаної правової норми.
Так, підп. 5 пункту 6-1 Розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що якщо територія розформованої територіальної громади включена до територій кількох сформованих територіальних громад, кожна з цих громад стає правонаступником належних розформованій територіальній громаді: нерухомого майна, у тому числі земельних ділянок, розташованих на території сформованої територіальної громади.
Відповідачем, натомість, не доведено, що спірне нерухоме майно на момент створення Бучанської міської об`єднаної територіальної громади належало територіальній громаді міста Буча або територіальним громадам, які відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської  області» від 12 червня 2020 року №715-р увійшли до Бучанської міської об`єднаної територіальної громади.
Ірпінська міська рада у позовній заяві заявила вимогу про визнання за нею права власності на спірну будівлю на підставі  статті 392 Цивільного кодексу України.
Згідно зі  статтею 392 Цивільного кодексу України  власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З огляду на те, що відповідно до  статті 328 Цивільного кодексу України  набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому  статтею 392 Цивільного кодексу України.
Передумовою для звернення з позовом про визнання права власності на майно на підставі  статті 392 Цивільного кодексу України  є сумніви у належності позивачеві цього майна, які виникають у інших осіб, неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втрата належних правовстановлюючих документів на майно, а передумовою для застосування  статті 392 Цивільного кодексу України  є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
За змістом  статті 392 Цивільного кодексу України  судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
За таких обставин, враховуючи встановлення факту набуття права власності на спірне майно позивачем у 1992 році та відсутність у матеріалах справи доказів набуття відповідачем, який представляє відповідну територіальну громаду, права власності на таке майно, яке включає набуття правомочностей володіти, користуватись та розпоряджатись відповідним майном, вимоги в частині визнання права власності на відповідне майно, яке не визнається відповідачем, та який на момент прийняття судового рішення зареєстрований власником відповідного майна, за позивачем, є обґрунтованими та такими, що були правомірно задоволені судом першої інстанції на підставі статті 392 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.  Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до частини 1 статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
З огляду на вищевикладене, оскільки судом встановлено, що власником спірного нерухомого майна є Ірпінська міська рада, спірні рішення Бучанської міської ради від 06.09.2018 №2306-44-VII «Про набуття до комунальної власності територіальної громади міста будівель за адресою: м. Буча, вул.Яблунська, 129» та від 28.02.2019 №3015-54-VII «Про передачу комунального майна на баланс КП «Бучанське УЖКГ» є такими, що прийняті за відсутності повноважень власника відповідного майна, порушують права територіальної громади м. Ірпеня, яку представляє позивач, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності на громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат» за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1676588632108, колегія суддів зазначає наступне.
25.10.2018 на підставі рішення державного реєстратора від 25.10.2018 №43690130 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про право власності №28552609 Бучанської міської ради на об`єкт нерухомого майна громадський будинок «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1676588632108).
Підстава виникнення права власності: рішення Бучанської міської ради від 06.09.2018 №2306-44-VII та лист Фонду державного майна України від 12.10.2018 №47-06-5074, в якому зазначено, що відомості про нерухоме майно за місцезнаходженням: м. Буча, вул.  Яблунська (Кірова), 129 від суб`єктів управління до Фонду, з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності, не надавалися.    
Враховуючи вищевстановлені обставини щодо прийняття рішення Бучанською міською радою від 06.09.2018 №2306-44-VII за відсутності повноважень власника спірного майна, яким насправді є Ірпінська міська рада, позовні вимоги про скасування державної реєстрації права, як похідні, також підлягають задоволенню.
При цьому, доводи скаржника із посиланням на висновки, наведені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №911/1902/19, стосовно того, що скасування державної реєстрації майна за Бучанською міською радою поставить нерухоме майно у стан правової невизначеності, що може негативно вплинути на його утримання та експлуатацію, і є недопустимим, судом відхиляються, оскільки позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності у даній справі, на відміну від справи №911/1902/19, заявлені у поєднанні із вимогами про визнання права власності за позивачем, що усуває будь-які правові невизначеності щодо власника спірного майна.
Щодо вимоги позивача про витребування з незаконного володіння Бучанської міської ради нерухомого майна - громадського будинку «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат», розташованого за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом статей  317, 318 Цивільного кодексу України  власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.
Згідно зі  статтею 327 Цивільного кодексу України  у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 Цивільного кодексу України).
Відповідно до  статті 387 Цивільного кодексу України  власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.
Оскільки судом встановлено, що спірний об`єкт нерухомості вибув із володіння власника (Ірпінської міської ради) не з його волі із подальшим закріпленням у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності за відповідачем, вимога про витребування з незаконного володіння Бучанської міської ради нерухомого майна - громадського будинку «Міжшкільний навчально-виробничий комбінат», розташованого за адресою: м. Буча, вул. Яблунська, 129, заявлена правомірно і також підлягає задоволенню, висновки суду першої інстанції із приводу чого є обґрунтованими.
За таких обставин, виходячи з усього вищевикладеного у сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Ірпінської міської ради у даній справі в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).
Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Бучанської міської ради є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бучанської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2020 у справі №911/1603/19 залишити без змін.
Матеріали справи №911/1603/19 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2021.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                А.І. Тищенко