ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2021 року	Львів	Справа № 500/1270/19 пров. № А/857/4782/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року (головуючого судді Баранюка А.З., ухвалену у відкритому судовому засіданні о 12 год. 12 хв. в м. Тернопіль повний текст ухвали складено 04.02.2021) у справі №500/1270/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій і бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

03.07.2020 позивач подав до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 11.09.2019 в адміністративній справі №500/1270/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій і бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в задоволенні заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області на виконання рішення суду та встановлення судового контролю - відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
24.03.2021 до апеляційного суду надійшло клопотання про приєднання доказів від ОСОБА_1 , яке долучено судом.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, якого в подальшому замінено правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, просив, з урахуванням уточнених позовних вимог:
визнати протиправними дії та бездіяльність Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у перерахунку пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, пункту 9-1 Постанови №1210, частини 2 змін затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543;
у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводити перерахунок пенсії, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, пункту 9-1 Постанови №1210.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року позов задоволено частково: визнано протиправним рішення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, з урахуванням проведених виплат; зобов`язано правонаступника Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року змінено. Третій абзац резолютивної частини рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року викладено в такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пункту 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пунктів 2-3 Постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених виплат». У решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року залишено без змін.
03.07.2020 ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 11.09.2019 в адміністративній справі №500/1270/19.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною, спонукання до вчинення певних дій.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 про відмову у задоволенні заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі №500/1270/20 - скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 від 03.07.2020, в частині визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду повернено заявнику.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року в частині повернення заяви про визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі №500/1270/19 скасовано та направлено справу №500/1270/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Приймаючи оскаржувану ухвалу у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду заяви позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 11.09.2019 в адміністративній справі №500/1270/19 судом встановлено фактичне виконання відповідачем рішення у даній справі і не встановлено протиправності дій відповідача та порушення прав, свобод, інтересів позивача.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Право на отримання пенсії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії передбачено статтею 49 Закон № 796-XII якою визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 59 Закону № 796-ХІІ урегульовано порядок призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII, у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.
Змінюючи рішення першої інстанції суд апеляційної інстанції в постанові від 20.11.2019 виходив з того, що Конституційний Суд України рішенням від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, а тому воно втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційним Судом України у рішенні № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року вказано про втрату чинності положеннями закону саме з 25 квітня 2019 року.
Відповідно до частини 3 статті 54 Закону № 796-XII умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Зокрема, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про затвердження Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає механізм обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 1210).
У подальшому Кабінетом Міністрів України 15 листопада 2017 року прийнято постанову № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 851). Постанова набрала чинності з дня опублікування та застосовується з 01 жовтня 2017 року.
Вказаним Порядком № 851 внесено зміни до Порядку № 1210, шляхом заміни у першому реченні пункту 1 слова і цифри «статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на слова і цифри «статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Отже, починаючи з 01 жовтня 2017 року умови, порядок призначення та обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, та пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, які призначені відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначаються та розраховуються відповідно до Порядку № 1210.
Водночас постановою Кабінету Міністрів України 15 листопада 2017 року № 851 Порядок № 1210 доповнено пунктом 9-1, відповідно до якого за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за формулою: П = Зс х Кзс х (Кв/100%), де:
- П - розмір пенсії;
- Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;
- Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;
- Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс = (Зп(мін) х 5) / Зс1, де:
- Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
- Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Апеляційний суд в постанові від 20.11.2019 звернув увагу, що у зв`язку із визнанням рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019 неконституційним словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону № 796-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року № 543 абзац перший пункту 9-1 Порядку № 1210 викладено у такій редакції: «За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:».
При цьому, апеляційний суд зазначив в постанові від 20.11.2019, що основний розмір пенсії позивача повинен обчислюватись за формулою, визначеною пунктом 9-1 Порядку № 1210, та включати в себе:
1) Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески (визначається як середній показник за 2018 рік) = 3764,40 грн.;
2) Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії, розрахований шляхом ділення п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2019 року (20865,00 грн. = 4173,00 грн х 5) на розмір середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в цілому по Україні враховано за 2018 рік, що становить 7810,89 грн. = 2,67127;
3) Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках), що визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи = 70% або 0,7.
При цьому, під час обчислення основного розміру пенсії позивача пенсійним органом повинен застосовуватись коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 1,17, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 року».
Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку в постанові від 20.11.2019, що загалом основний розмір пенсії позивача повинен становити 8235,65 грн = (3764,40 грн х 1,17) х 2,67127 х 70 %.
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Під час розгляду заяви позивача від 03.07.2020, судом встановлено, з чим погоджується апеляційний суд, що з 25.04.2019 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 №857/10365/19 та рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 №500/1270/19 здійснено перерахунок пенсії позивача згідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пункту 9-1 Порядку 1210 де показник Зс становив 4404,35 грн.
При цьому при застосуванні формули, наведеної в пункті 9-1 Постанови № 1210, середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховувався під час обчислення пенсії ОСОБА_1 складав з 01.01.2019 - 2,67127 (4173 х 5/7810,88, де 4173 грн. - мінімальна заробітна плата на січень 2019, 7810,88 грн. - середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018).
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначався як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи та становить у ОСОБА_1 - 70%.
Відтак, з урахуванням наведеного, основний розмір пенсії позивача, відповідно до пункту 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України №1210 становить 8235,65 грн (4404,35 х 2,67127 х 70%), що в повні мірі відповідає сумі визначеній судом апеляційної інстанції в постанові від 20.11.2019.
При цьому судом встановлено, що під час обчислення розміру пенсії позивача у 2019 році пенсійним органом застосовувався коефіцієнт середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року(Зс1), тобто за 2018 рік. 
Зазначені обставини на думку колегії суддів свідчать про здійснення відповідачем належного перерахунку пенсії позивача з врахуванням судових рішень по даній справі, що підтверджується долученими до матеріалів справи розрахунками та доданими доказами заявником до апеляційного суду.
Суд бере до уваги твердження позивача про те, що при зміни розміру мінімальної заробітної плати у 2020 здійснюється перерахунок його пенсії.
Однак суд також погоджується із поясненнями пенсійного органу, що при здійсненні такого перерахунку середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року (Зс1) повинна застосовуватися у розмірі, який встановлений у попередньому році року у якому проводиться перерахунок у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на перше січня відповідного року. 
Отже величина Зс1 повинна застосовуватись у розмірі, який встановлений за попередній рік (такий що передує) відповідному року, тобто року у якому здійснюється перерахунок пенсії у зв`язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати. 
Разом з тим, вищенаведене не стосується спірних правовідносин, оскільки питання проведення перерахунку основного розміру пенсії з 2020 не було предметом розгляду даної справи. 
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно із частиною 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
При цьому, у відповідності до частини 6 статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки під час розгляду заяви позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 11.09.2019 в адміністративній справі №500/1270/19 встановлено фактичне виконання відповідачем рішення у даній справі і не встановлено протиправності дій відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів позивача, а тому в задоволенні вказаної заяви слід відмовити в поновному обсязі.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі №500/1270/19, судом першої інстанції дотримано норм процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття оскаржуваної ухвали, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається, за таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328, 329, 382, 383 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі №500/1270/19 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

                  Головуючий суддя                                        Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                              В.В. Гуляк

                                                                                          Р.Й. Коваль