КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7719/2021                  
                                                                                                   справа № 363/3045/18

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 14 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Судді - доповідача:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                           Соколової В.В.
                                                   Поліщук Н.В.
            При секретарі               Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року постановлене  суддею Баличевою М.Б. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
В серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради та Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, в якій просила зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у вільному спілкуванні та вихованні її дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановивши наступний порядок спілкування з дітьми особисто, без участі батька: кожну суботу та кожну неділю кожного місяця з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі; в кожний вівторок, середу, четвер місяця з 09.00 год. до 19.00 год. за місцем перебування дітей або за місцем проживання позивача; два рази на рік, під час літніх канікул один місяць перебування дітей з матір`ю та під час зимових канікул один тиждень перебування дітей з матір`ю; в дні народження дітей вільний та безперешкодний доступ у спілкуванні матері з дітьми за місцем перебування дітей або за місцем проживання позивача; в день побачення позивача з дітьми, позивач має право забирати дітей з місця їх знаходження (з дому, школи, тощо) особисто. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 05.12.2003 року позивач уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Від спільного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, шлюб між сторонами не склався, а тому рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що ще до розірвання шлюбу, відповідач 27.07.2016 року із застосуванням фізичної сили та за допомогою сторонніх осіб, забрав від неї їх малолітніх дітей з місця відпочинку, де вона відпочивала з дітьми та про що заздалегідь був повідомлений відповідач. Позивач також зазначила, що лише через три місяці вона дізналась, що ОСОБА_2 змінив місце проживання та переїхав з м. Києва до м. Вишгород Київської області разом з їх дітьми. Фактично з червня 2016 року у позивача з відповідачем почалось непорозуміння щодо  участі у вихованні їх дітей, почали створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача щодо спілкування позивача з дітьми. Всі намагання позивача з моменту розлучення мирним шляхом вирішити питання щодо проживання та виховання їх дітей, призводять лише до конфліктів з відповідачем, оскільки відповідач не бажає її присутності в житті дітей, перешкоджає їй у спілкуванні та побаченні з дітьми, можливості приймати участь у їх вихованні, постійно налаштовує дітей проти позивача та штучно створює такі обставини, через які позивач не може вільно зустрічатися з дітьми. Оскільки позивач вважає, що її права як матері та інтереси її дітей протягом тривалого часу є порушеними, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Рішенням Вишгородського районного суду  Київської області від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визначено ОСОБА_1 способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та встановлено наступний порядок побачень, а саме: протягом трьох годин тричі на місяць в присутності батька ОСОБА_2 за місцем перебування дітей, в загальнодоступних громадських місцях за домовленістю батька та матері, з урахуванням стану здоров`я дітей, з дотриманням режиму дня та відпочинку дітей. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суперечить фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, зокрема вказує, що суд залишив поза увагою, що відповідач тривалий час чинить перешкоду у спілкуванні дітей з матір`ю, крім того, апелянт вважає, що оскаржуване рішення має чисто формальний, декларативний характер та не може бути виконане, так як в рішенні зазначений час спілкування: протягом трьох годин тричі на місяць. Незважаючи на визначену мізерність часу спілкування матері з дітьми порівняно з батьком, навіть даний час не конкретизований. Більш того, рішення не зобов`язує ніяким чином відповідача не чинити перешкод позивачу у побаченні з дітьми. Натомість воно передбачає його виконання в разі наявності обов`язкової домовленості відповідача з позивачем про місце та час побачень.
 У суді апеляційної інстанції позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Відповідач та його представники просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 05 грудня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1897.
Від вказаного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_4 , в свідоцтвах про народження сторони записані батьками дітей.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 01 грудня 2016 року.
Рішенням Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18 травня 2017 року № 129 було визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_2 .
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня  2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей задоволено.
Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Апеляційного суду Київської області від 10.07.2018 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня  2018 року залишено без змін.
          Постановою Верховного суду від 31.10.2018 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 10.07.2018 року залишено без змін. 
          Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
           Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
           Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
 
          Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
            Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
         За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
        Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
         Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, визначаючи спосіб участі батьків у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.
           Згідно інформації психолога Вишгородського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потрібно забезпечити психологічні комфорт, відчуття захищеності, не допускати психоемоційних перевантажень.
Відповідно до протоколів психоконсультаційних досліджень, які були проведенні ТОВ «Медичний центр «Добробут дитинство» від 06.11.2016р., 13.11.2016р., 23.11.2016р., 27.11.2016р., 13.02.2017р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були рекомендовані психокорекцій заняття з дитячим психологом, оскільки у дітей вбачався стан тривожності, стресу, покликаний труднощами у сімейній обстановці, що викликало тяжкі почуття у дітей, на час обстеження для дітей важлива близькість з батьком, особистість матері дітьми ігнорується та є болісною. Емоційна відстороненість та неприйняття материнської особи. В подальшому рекомендовано прояснити та вирішити, по можливості, внутрішні сімейні відносини, з чітким визначенням обстановки, що дасть можливість стабілізувати дітей в емоційному плані.
Згідно медичних довідок наданих ТОВ «Медичний центр «Добробут дитинство» діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пройшли повне обстеження та є здоровими.
Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиться у 4-В класі НВК "Гімназії "Інтелект", навчанням та вихованням хлопчика займається його батько ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_1 щоденно відвідує сина в школі, перешкоди у спілкуванні матері з сином з боку батька ОСОБА_2 відсутні, вказане підтверджується характеристикою ОСОБА_3 від НВК "Гімназія "Інтелект". Згідно розкладу дзвінків початкових класів на 2018-2019 рік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у другу зміну, перше заняття у хлопчика починається о 12 год. 20 хв., а останнє закінчується о 16 год. 30 хв. Крім того, ОСОБА_3 після закінчення уроків додатково навчається в групі продовженого дня, заняття закінчуються о 18 год. 30 хв.
Неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчиться у 1-Д класі НВК "Гімназії "Інтелект" з 01 вересня 2018 року, вихованням дівчинки займається ОСОБА_2 . Батько приділяє велику увагу її навчанню та вихованню. ОСОБА_1 щоденно відвідує дочку в школі, перешкоди у спілкуванні матері з дочкою з боку ОСОБА_2 відсутні, вказане підтверджується характеристикою ОСОБА_4 від НВК "Гімназія "Інтелект". Згідно розкладу дзвінків 1-Д класу НВК "Гімназії "Інтелект" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається у першу зміну, перше заняття у дівчинки починається о 08 год. 00 хв., а останнє закінчується об 11 год. 55 хв. 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , з яким проживають діти, забезпечує соціально побутові умови, інтелектуальний, моральний, духовний та фізичний розвиток дітей. 
Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом справ даної категорії обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 34 від 16 лютого 2017 року було вирішено: «Встановити години зустрічей     ОСОБА_1 з її малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щопонеділка і щосереди з 14-00 до 18-00 та кожної другої та четвертої п`ятниці щомісяця з 18-00 до неділі 18-00 в присутності батька дітей ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .» (т.1.а.с.54).
Згідно рішення № 378 від 21 грудня 2017 року виконавчого комітету Вишгородської міської ради було вирішено: «Визначити спосіб участі   ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом спільного відпочинку та тимчасового проживання на період зимових канікул з 23 грудня 2017 року по 7 січня 2018 року за адресою: АДРЕСА_3 .»
Згідно рішення № 206 від 19 липня 2018 року виконавчого комітету Вишгородської міської ради було вирішено: «1. Встановити особисті зустрічі   ОСОБА_1 з її малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в літній період з 19 липня 2018 року по 21 серпня 2018 року за адресою: АДРЕСА_3 з можливістю поїздки на оздоровлення в курортний комплекс «Сонячна», який знаходиться за адресою:           АДРЕСА_4 »
Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи побачення матері з дітьми тричі на місяць по три години, суд першої інстанції врахував, на думку колегії суддів, найкращі інтереси дітей та право матері на спілкування з дітьми, врахувавши при цьому графік навчального процесу дітей, психоемоційний стан дітей .
Бажання матері більше часу спілкуватися з дітьми в інші способи, ніж  вирішено судом, не є першочерговим та пріоритетним при вирішенні спору. Суд виходить із найкращих інтересів дітей, які повинні перебувати у комфортних для них умовах, в звичному для них середовищі при цьому не будучи позбавленими спілкування як з батьком, з яким визначено місце їх проживання , так і з мамою, яка проживає окремо від дітей.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визначено  спосіб участі матері  та  необхідний і достатній час   такої участі матері у житті дітей.
Разом із тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необхідності зміни рішення щодо зазначення більш конкретного часу  спілкування матері та дітей, а саме колегія суддів вважає, що в цій частині рішення повинно бути змінено та час спілкування матері з дітьми зазначено більш конкретизовано, а саме : не як тричі на місяць по три години, а щосуботи кожного місяця з 17 год до 20 год.
В решті колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував  обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про  часткове   задоволення позовних вимог.   
        Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.  367, 374, 375, 376  ЦПК України, колегія суддів
 
                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення  Вишгородського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року змінити в частині визначення  часу спілкування  протягом трьох годин  тричі на місяць на : кожної суботи місяця з 17 год до 20 год. 
 
В решті рішення Вишгородського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року   залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено  17 червня  2021 року.

Суддя - доповідач:                                      

 
Судді: