ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/3496/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова    Є.    В. - головуючого, Случа О. В., Волковицької Н. О.,
секретар судового засідання - Астапова Ю. В., 
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 (колегія суддів: Куксов В. В., Яковлєв М. Л., Тищенко А. І.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем-Логістика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1)    Товариства з обмеженою відповідальністю "Андіж Трейд", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаст Вей", про витребування майна з чужого незаконного володіння,
за участю представників:
позивача - Тучіної О. В.,
відповідача - Хіміч В. О.,
третьої особи - 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,
третьої особи - 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Полірем-Логістика" (далі - ТОВ    "Полірем-Логістика") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" (далі - ТОВ    "ТОВ-РЄА"), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Андіж Трейд" (далі - ТОВ "Андіж Трейд") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаст Вей" (далі - ТОВ "Фаст Вей"), про витребування з чужого незаконного володіння майна, одержаного ТОВ "ТОВ-РЄА" за договором купівлі-продажу від 23.06.2015, а саме: будівлі складу мокрого зберігання вапна (літ. "Г") загальною площею 735 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; залізничного полотна (240 метрів) у кількості 1 одиниці; складського модуля для приймання, відвантаження, зберігання, відвантаження сипучих матеріалів у кількості 1 одиниці; лінії для виробництва і фасування сухих будівельних сумішей потужністю 20 т/г у кількості 1 одиниці; складського модуля для зберігання тарованих будівельних матеріалів у кількості 1 одиниці; воріт на третю площадку у кількості 1 одиниці; монтажу вузла обліку електроенергії у кількості 1 одиниці; щита ЩСУ у кількості 4 одиниці; компресора СБ4/С-100 у кількості 1 одиниці; крана 5 ТГ ТУ24-9-197-71 у кількості 1 одиниці; лебідки ЛМ-3,2 у кількості 1 одиниці; трансформатора Ш0/5 у кількості 2 одиниці.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.           17.02.2015 між ТОВ "Полірем-Логістика" як продавцем та ТОВ "Полірем Київ" як покупцем укладено попередній договір купівлі-продажу майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.02.2015 та зареєстрований в реєстрі за № 208, згідно з умовами якого сторони домовилися про укладення між собою договору купівлі-продажу майна - будівлі мокрого зберігання вапна (літ. "Г") загальною площею 735 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1 200 000 грн та 306 одиниць основних засобів згідно з додатком № 1 до договору загальною вартістю 100 000 грн. 
3.           27.02.2015 ТОВ "Полірем-Логістика" як продавець та ТОВ "Полірем-Київ" (нині - ТОВ "Андіж Трейд") як покупець уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком    С.    А. та зареєстрований в реєстрі за № 311, згідно з яким ТОВ    "Полірем-Логістика" передає (продає), а ТОВ "Полірем-Київ" (нині - ТОВ    "Андіж Трейд") приймає у власність (купує) належне ТОВ "Полірем-Логістика" на праві приватної власності майно - будівлю складу мокрого зберігання вапна літ. "Г" загальною площею 735 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1 200 000 грн та 309 одиниць основних засобів згідно з додатком № 1 до договору загальною вартістю 100    000    грн.
4.           09.04.2015 за укладеним між ТОВ "Полірем-Київ" (нині - ТОВ "Андіж Трейд") як продавцем та ТОВ "Фаст Вей" як покупцем договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. та зареєстрованим в реєстрі за № 769, вищевказана будівля складу мокрого зберігання вапна та основні засоби у кількості 309 одиниць згідно з додатком № 1 продані ТОВ "Фаст Вей".
5.           23.06.2015 ТОВ "Фаст Вей" продало це майно ТОВ "ТОВ-РЄА" за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крижановською В. П. та зареєстрованим у реєстрі за №    168.
6.          У справі, що розглядається, ТОВ "Полірем-Логістика" звернулося з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння ТОВ "ТОВ-РЄА" цього майна, яке на час звернення з позовом перебувало в його володінні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що колишній директор позивача ОСОБА_2 , зловживаючи службовим становищем, на порушення вимог статуту та без погодження з загальними зборами учасників ТОВ "Полірем-Логістика" уклав договір, на укладення якого він не мав повноважень, предметом якого було відчуження майна, що не відповідає статутним цілям останнього. Тобто ТОВ "Полірем-Логістика" вважає, що майно вибуло з його володіння без волі власника, а ТОВ    "ТОВ-РЄА" недобросовісно придбало це майно, оскільки знало про відсутність у директора ТОВ "Полірем-Логістика" прав на відчуження майна та усвідомлювало можливість настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.
7.          На обґрунтування підстав звернення з заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у цій справі за нововиявленими обставинами ТОВ "Полірем-Логістика" послалося на те, що під час розгляду справи № 910/2030/18 за позовом ТОВ "Полірем-Логістика" до ТОВ "Полірем Київ" (нині - ТОВ "Андіж Трейд") про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу майна від 12.02.2015 та договору купівлі-продажу майна від 27.02.2015 встановлено, що майно вибуло поза волею ТОВ "Полірем-Логістика". У цій же справі встановлено відсутність обставин, що підтверджують здійснення ТОВ "Полірем-Логістика" дій зі схвалення договору купівлі-продажу майна та його вибуття поза волею цього товариства. Так, постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 910/2030/18 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 27.02.2015, укладений між ТОВ "Полірем-Логістика" та ТОВ "Полірем Київ" (нині - ТОВ "Андіж Трейд"). Тому ТОВ "Полірем-Логістика" вважає, що обставини недійсності правочину, які існували на час вирішення спору у цій справі, підтверджено цією постановою суду апеляційної інстанції.
8.          Утім суд першої інстанції визнав, що ці обставини не є нововиявленими у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), тоді як апеляційний господарський суд указав на помилковість таких висновків місцевого господарського суду на тій підставі, що обставина щодо недійсності правочину існувала на час ухвалення Господарським судом міста Києва рішення від 04.07.2017 у цій справі, однак стала відомою лише після ухвалення рішення в межах розгляду іншої справи № 910/2030/18 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.02.2015, тому вказав, що вона є нововиявленою. 
9.          З огляду на те, що судовими рішеннями у справі № 910/2030/18 спростовано презумпцію правомірності правочину, згідно з яким відчужено майно ТОВ    "Полірем-Логістика", апеляційний господарський суд у справі, що розглядається, дійшов висновку про те, що спірне майно вибуло з володіння ТОВ    "Полірем-Логістика" поза його волею і на підставі частини першої статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) задовольнив позов про витребування цього майна у ТОВ "ТОВ-РЄА" та відповідно задовольнив заяву ТОВ    "Полірем-Логістика" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №    910/3496/17, скасував ухвалу Господарського міста Києва від 17.10.2019 про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Полірем-Логістика", а також скасував рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 про відмову у позові.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
10.           04.07.2017 Господарський суд м. Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 та Верховного Суду від 13.02.2018, про відмову у позові.
11.          У квітні 2019 року ТОВ "Полірем-Логістика" звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення цього ж суду, на обґрунтування якої послалося на те, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №    910/2030/18 визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаного майна від 27.02.2015, на підставі якого згодом укладено договір від 23.06.2015.
12.           17.10.2019 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Полірем-Логістика" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №    910/3496/17 на тій підставі, що обставини, на які послався заявник, не є нововиявленими в розумінні статті 320 ГПК України.
13.           21.01.2020 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 і рішення цього ж суду від 04.07.2017 у справі № 910/3496/17, позов ТОВ "Полірем-Логістика" задовольнив, витребував із чужого незаконного володіння ТОВ "ТОВ-РЄА" одержане за договором купівлі-продажу від 23.06.2015 майно, перелік якого наведено в резолютивній частині постанови. Суд апеляційної інстанції послався на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №    910/2030/18, якою визнано недійсним договір купівлі-продажу майна від 27.02.2015, укладений між ТОВ "Полірем-Логістика" і ТОВ "Полірем-Київ" (нині - ТОВ "Андіж Трейд"), тобто вказав про те, що судовим рішенням у справі №    910/2030/18 спростовано презумпцію правомірності правочину, на підставі якого було відчужено майно позивача (ТОВ "Полірем-Логістика"). 
14.           19.05.2020 Верховний Суд ухвалив постанову, якою скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020, а справу передав на новий розгляд до цього ж суду у зв`язку з її розглядом судом апеляційної інстанції за відсутності представника ТОВ "Фаст Вей", неповідомленого належним чином.
15.           10.03.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою задовольнив заяву ТОВ "Полірем-Логістика", скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 і рішення цього ж суду від 04.07.2017 та ухвалив нове рішення про задоволення позову ТОВ "Полірем-Логістика".
Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги
16.          ТОВ "ТОВ-РЄА" у касаційній скарзі просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 та передати справу до цього ж суду на новий розгляд.
17.          Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки апеляційним господарським судом застосовано частину першу статті 388 ЦК України без врахування висновків щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №    910/1809/18 та від 05.06.2019 у справі №    926/1288/18.
18.          Скаржник також посилається на те, що суд не дослідив наявні в матеріалах справи витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2020 № 210429415 та № 210433939, які, на його думку, мають важливе значення для вирішення цієї справи, оскільки свідчать про вибуття нерухомого майна з власності ТОВ «ТОВ-РЄА» та набуття його фізичними особами - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Указав на те, що ці витяги разом із заявою про розгляд справи без участі представника ТОВ «ТОВ-РЄА» 14.07.2020 подавалися ним до Північного апеляційного господарського суду через управління автоматизованого документообігу. Однак в оскаржуваному судовому рішенні суд не надав оцінки цим доказам, які свідчать про те, що станом на час розгляду справи апеляційним господарським судом ТОВ «ТОВ-РЄА» не є власником майна, що є предметом спору, а власниками цього майна вже є фізичні особи. 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
19.          Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило. ТОВ    "Полірем-Логістика" у поясненнях, що надійшли до Верховного Суду 16.06.2021, просить залишити без змін оскаржувану постанову апеляційного господарського суду, оскільки вона повністю відповідає нормам чинного законодавства, а доводи скаржника не спростовують висновків цього суду. 
Позиція Верховного Суду
20.          Дослідивши доводи касаційної скарги ТОВ "ТОВ-РЄА" і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у цій справі у частині підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, з огляду на таке.
21.          Так, згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
22.          Ця норма спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
23.          Водночас зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
24.          Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №    696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).
25.          Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

26.          Колегія суддів відхиляє помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувану постанову ухвалено судом апеляційної інстанції без урахування висновків щодо застосування частини першої статті 388 ЦК України, викладених у постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 та від 05.06.2019 у справі №    926/1288/18, оскільки предмет і підстави позовів, установлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання у цій справі (№ 910/3496/17) та у справах №    910/1809/18, 926/1288/18, на які посилається скаржник, є різними.
27.          Так, на відміну від справи № 910/3496/17, предметом позову в якій є витребування майна з чужого незаконного володіння ТОВ "ТОВ-РЄА", яке на час звернення з позовом ТОВ "Полірем-Логістика" перебувало в його володінні та вибуло з володіння позивача без його волі внаслідок незаконних дій колишнього директора ОСОБА_2 , предметом спору у справі №    910/1809/18 було визнання недійсними розпоряджень Київської обласної державної адміністрації, Макарівської районної державної адміністрації, договорів іпотеки та витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ПАТ «Дельта банк» земельних ділянок з підстав прийняття оскаржуваних розпоряджень з порушенням положень статей 6, 14, 19 Конституції України, статей 20,    21,    57,    116,    118,    122,    149,    207 Земельного кодексу України, статей 27,    31,    57 Лісового кодексу України, статей 3,    21,    43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», оскільки ліси площею понад 1 га має право вилучати лише Кабінет Міністрів України; обласні державні адміністрації не наділені чинним законодавством повноваженнями щодо вилучення таких ділянок; розпорядження Макарівської районної державної адміністрації суперечать статті 19 Конституції України, статті 20 Земельного кодексу України, тому визнано їх недійсними на підставі статей 21,    152,    155 Земельного кодексу України, статей 16,    21,    393 ЦК України.
28.          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 у справі №    910/1809/18 не вирішувала спір по суті спору і не робила висновків щодо застосування частини першої статті 388 ЦК України, а лише визначила юрисдикцію, в межах якої мала розглядатися справа.
29.          Наведене, крім різних предмета, підстав позову та фактичних обставин, що формують зміст правовідносин, свідчить також про неоднакове правове регулювання спірних відносин у справі, що розглядається, та у справі №    910/1809/18.
30.          У свою чергу, у справі № 926/1288/18 Верховний Суд постановою від 05.06.2019 скасував судові рішення попередніх інстанцій, які частково задовольнили позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, та направив справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, вказавши на те, що для правильного застосування статті 387 та пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України необхідно встановити: хто саме є власником чи володільцем спірного майна на момент звернення з позовом до суду; хто саме був власником майна, якому передано майно у володіння, на момент такого вибуття вказаного майна поза волею наведеної особи; яким саме шляхом вибуло спірне майно з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, і що це вибуття вказаним шляхом сталося саме не з волі зазначених осіб. Отже, у цій постанові Верховний Суд наголосив на тому, що обставини того, хто саме був власником чи володільцем спірного майна перевіряються саме судом першої інстанції та саме на момент звернення з позовом. 
31.          Разом з цим у справі, що розглядається, станом на момент звернення ТОВ    "Полірем-Логістика" з цим позовом та на момент вирішення цього спору судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій власником майна було саме ТОВ "ТОВ-РЄА", тоді як, як стверджує останнє, спірне майно 27.05.2020 перейшло у власність фізичних осіб - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 лише після розгляду справи Верховним Судом (постанова від 19.05.2020), який направляв цю справу на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. Ці обставини ТОВ "ТОВ-РЄА" підтверджує витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2020 № 210429415 та № 210433939 і наголошує на тому, що ТОВ    "ТОВ-РЄА" їх подавало до Північного апеляційного господарського суду разом із заявою про розгляд справи без участі його представника 14.07.2000 через управління автоматизованого документообігу.
32.          Отже, під час перебування справи на розгляді у Північному апеляційному господарському суді, який переглядав ухвалу Господарського суду м. Києва від 17.10.2019 про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Полірем-Логістика" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №    910/3496/17, скаржник відчужив спірне майно іншим фізичним особам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і таким чином намагається вжити заходів щодо скасування судового рішення апеляційної інстанції, яким, на його думку, не враховано цю обставину продажу, і переконати суд, що станом на час перебування справи у суді апеляційної інстанції майно вже належало іншим власникам (фізичним особам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), тому наполягає, що цей суд неправильно застосував норму матеріального права - частину першу статті 388 ЦК України.
33.          Водночас колегія суддів вважає, що Північний апеляційний господарський суд переглянув справу з дотриманням меж, установлених статтею 269 ГПК України, і наведена позивачем у касаційній скарзі постанова Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 926/1288/18 хоча і була прийнята за матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, схожого з тим, що має місце у справі, що розглядається, але за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів), тобто справа № 926/1288/18 і справа, що розглядається, є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них. 
34.          Доводи скаржника щодо неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у цій постанові суду касаційної інстанції, відхиляються Верховним Судом, оскільки висновки суду апеляційної інстанції у справі, що переглядається, їм не суперечать.
35.          Тому наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження під час касаційного провадження, що наразі виключає скасування оскаржуваної постанови з цієї підстави та свідчить про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ТОВ-РЄА" у справі №    910/3496/17 у частині зазначеної підстави касаційного оскарження.
36.          Щодо доводів касаційної скарги ТОВ "ТОВ-РЄА" стосовно наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, який, зокрема відсилає до пункту 1 частини третьої статті 310 цього Кодексу, то колегія суддів зазначає таке.
37.          Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 - 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
38.          Тобто за змістом цієї норми достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не само по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 - 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
39.          Утім зміст поданої ТОВ "ТОВ-РЄА" касаційної скарги свідчить про те, що доводи останнього зводяться виключно до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів, адже, як зазначено вище, скаржник належним чином не обґрунтував наявність хоча б однієї з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 - 3 частини другої статті 287 ГПК України.
40.          Верховний Суд вважає безпідставним твердження ТОВ "ТОВ-РЄА" про не    дослідження Північним апеляційним господарським судом поданих ним витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2020 № 210429415 та № 210433939 про реєстрацію спірного майна за фізичними особами - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які не мають важливого значення для вирішення цієї справи, оскільки згідно з приписами частин першої - третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
41.          Крім того, у повідомленні, направленому 14.07.2020 ТОВ "ТОВ-РЄА" на адресу Північного апеляційного господарського суду, вбачається прохання представника цього товариства розглянути апеляційну скаргу ТОВ    "Полірем-Логістика" без участі ТОВ "ТОВ-РЄА", оскільки останнє вже не є власником спірного майна. Тобто з цього повідомлення не вбачається наміру ТОВ    "ТОВ-РЄА" довести обставини щодо незаконності дій останнього, а це повідомлення спрямовано лише задля інформування суду про можливість розгляду справи без його участі.
42.          Тому колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про ненадання Північним апеляційним господарським судом оцінки поданим ТОВ "ТОВ-РЄА" витягам з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2020 № 210429415 та № 210433939 за фізичними особами - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки, як зазначалося вище, цей суд діяв з дотриманням меж, установлених статтею 269 ГПК України
43.          За таких обставин викладена ТОВ "ТОВ-РЄА" підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови з цієї підстави, тоді як суд апеляційної інстанції, дотримуючись положень статті 269 ГПК України, переглянув справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
44.          Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (щодо питання застосування частини першої статті 388 ЦК України у подібних правовідносинах), не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі №    910/3496/17 за касаційною скаргою ТОВ "ТОВ-РЄА" у частині зазначеної підстави касаційного оскарження на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу.
45.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 та частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
46.          Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що викладені у касаційній скарзі доводи не отримали підтвердження під час касаційного провадження, вони також не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, тому підстав для задоволення касаційної скарги і скасування оскаржуваної постанови немає.
Судові витрати
47.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 у справі №    910/3496/17 в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 у справі №    910/3496/17 в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 у справі №    910/3496/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Є. В. Краснов

Суддя                                                                                          О. В. Случ 

Суддя                                                                                          Н. О. Волковицька