ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2021 р.           Справа№ 910/570/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Грека  Б.М. 
          Остапенка О.М. 
  
Секретар судового засідання: Кочурова Т.О.
За участю представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 02.06.2021              
розглянувши заяву представника АТ «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткової постанови поданої в межах розгляду 
апеляційної скарги Акціонерного товариства "Сбербанк"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 
у справі № 910/570/16 (суддя Марченко О.В.)
за позовом Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"
до 1. Публічного акціонерного товариства "Сбербанк",
2. Публічного акціонерного товариства "Сбербанк Росії" (рос. Публичного акционерного общества "Сбербанк России"), м. Москва, Російська Федерація,
3. Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент),
4. Фізичної особи-підприємця Олєйнікова Ігоря Васильовича
про припинення порушення прав та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/570/16 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 року у справі №910/570/16 залишено без змін.
07.05.2021 року представник АТ «Державний ощадний банк України» звернулась до апеляційного господарського суду з заявою від 05.07.2021 №19-0110/2021-820/01, в якій просить суд винести додаткову постанову у справі №910/570/16, якою стягнути з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» понесені ним витрати на правову (професійну правничу) допомогу у розмірі 330                000,00 грн. 
У відповідності до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 року розгляд заяви представника АТ «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткової постанови у справі №910/570/16 поданої в межах розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення Господарського суду міста Києва    від 18.04.2017 у справі №910/570/16 призначити на 02.06.2021 об 16 год.       30 хв.
31.05.2021 року через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) надійшли пояснення Укрпатенту щодо заяви позивача про ухвалення додаткової постанови у справі.
01.06.2021 року через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Сбербанк» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалася АТ «Державний ощадний банк України».
02.06.2021 року в судовому засіданні від представника АТ «Державний ощадний банк України» надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи №910/570/16, яку за наслідками обговорення заслухавши думку учасників колегія суддів дійшла висновку задовольнити та приєднати до матеріалів справи докази на підтвердження надання адвокатами Адвокатського об`єднання «Саєнко Харенко» правничої (правової) допомоги Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» під час апеляційного розгляду справи №910/570/16.
В судовому засіданні 02.06.2021 року представник АТ «Державний ощадний банк України» надала пояснення по суті заяви та підтримала подану заяву про ухвалення додаткової постанови по справі №910/570/16.
Крім того, представник АТ «Державний ощадний банк України» наголосила, що оскільки саме АТ «Сбербанк» та ПАТ «Сбербанк Росія» внаслідок зловживання процесуальними правами, вчиняли дії які спричинили до такого тривалого розгляду справи то саме з них має бути стягнуто судові витрати на професійну правничу допомогу.
Представник Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), в судовому засіданні 02.06.2021, надала пояснення та зазначила про необхідність виключити Укрпатент із складу осіб з яких має бути стягнуто судові витрати.
Разом з тим, в судове засідання 02.06.2021 уповноважені представники інших учасників провадження не з`явилися.
Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
Стаття 43 ГПК України       зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Разом з тим, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Частиною 11       статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Статтею 124 Конституції України       закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до       статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод       від 4 листопада 1950 року (далі       - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
       Згідно із       статтею 4 ГПК України       право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд заяви без участі представників учасників провадження, що не з`явились у судове засідання, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є.
Проаналізувавши матеріали справи та вищевказаної заяви, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення вимог представника АТ «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне.
Що стосується, одного із учасників а саме, Укрпатенту слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 10 ст. 11 ГПК України у випадку якщо спірні відносини не врегульовано законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (анологія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (анологія права).
З огляду на викладене до спірних правовідносин слід застосувати положення п. 69 постанови Вищого господарського суду від 17.10.2012 №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», відповідно до якого за змістом статті 49 ГПК України у разі задоволення позову про  визнання свідоцтва на знак недійсним повністю або частково господарський суд не має права покладати судовий збір та інші судові витрати на Державну службу інтелектуальної власності України які на даний час виконуються Укрпатентом, якщо останню було залучено до участі у справі як одного з відповідачів, а видачу відповідного свідоцтва здійснено нею згідно з чинним законодавством.
Згідно із частиною 9 статті 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частко незалежно від результатів рішення спору.
Враховуючи вищевикладене, оскільки судом не було встановлено, що Укрпатентом було порушено вимоги законодавства України щодо процедури при проведенні експертизи об`єктів інтелектуальної власності, більше того, висновки Укрпатенту про відповідність знаків відповідача 1 умовам надання правової охорони були підтверджені також і «низкою висновків експертів».
Таким чином, Укрпатент діяв у відповідності з принципами, встановленими статтею 19 Конституції України, а саме на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а відтак підстав покладати на нього судовий збір немає.  
Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2021 року представником позивача у справі адвокатом Огнев`юк (Ющенко) Т.В. було подано заяву про розподіл витрат, в якій позивач просив суд забезпечити право, надане статтею 129 ГПК України, на надання додаткових доказів на підтвердження понесених позивачем витрат протягом 5 днів з дня проголошення рішення суду.
05.04.2019 року між Адвокатським об`єднанням та АТ «Державний ощадний банк України» укладено договір про надання правової допомоги №1920/03/10.
Договором про правову допомогу та додатками до нього передбачено виплату позивачем адвокатському об`єднанню гонорару у відповідній фінансовій сумі з надання професійної правничої (правової) допомоги під час здійснення апеляційного розгляду справи №910/570/16.
Пунктами 2.1. та 2.2. Договору про правову допомогу передбачено, що «Клієнт погоджується оплатити Об`єднанню винагороду за всі послуги, що були надані або підготовлені до надання в межах Правової допомоги під час дії цього Договору (надалі - Гонорар). Порядок обчислення Гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються відповідними додатковими договорами».
Пунктом 6.1. Додаткового договору до Договору про надання правової допомоги №1920/03/18, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Саєнко Харенко» 05.04.2019 рокупередбачено, що до вартості послуг включаються в тому числі « 330   000,00 грн., у т. ч. ПДВ 55   000,00 грн. за надання послуг з правової допомоги на стадії апеляційного провадження у судовій справі №910/570/16 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Сбербанк Росії» та Державної служби інтелектуальної власності про припинення порушення прав та зобов`язання вчинити дії.».
Згідно умов Додаткового договору, а саме пункту 5, визначено перелік послуг, які надаються виконавцем за цим договором: забезпечення вивчення адвокатом об`єднання наданих клієнтом документів та аналіз отриманої від клієнта інформації, у разі необхідності направлення адвокатських запитів і отримання документів або їх копій та висновків фахівців з питань, що потребують спеціальних знань, підготовка необхідних для надання послуг документів (заяв, заперечень, клопотань, скарг, претензій тощо) та своєчасне подання їх до суду, забезпечення  представництва інтересів клієнта в суді.
Так апеляційний розгляд справи №910/570/16 тривав з 13.05.2017, тобто близько чотирьох років. 
Позивачем було виконано вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України в частині подання заяви про розподіл судових витрат, датованої 01.10.2020 року до закінчення судових дебатів, відповідно до якої позивач просив забезпечити його право надати додаткові докази на підтвердження понесених витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі №910/570/16. При цьому до вказаної заяви було долучено копії Договору про надання правової допомоги №1920/03/18 від 05.04.2019 року, Додаткового договору про надання правничої допомоги від 05.04.2019, рахунку-фактури №01-19-0110/19 від 16.04.2019.
Крім того, в матеріалах справи наявний детальний опис робіт (наданих послуг), що підтверджує склад та обсяг наданої представниками позивача професійної правничої (правової) допомоги під час апеляційного розгляду справи №910/570/16, а також копію меморіального ордеру №2568 від 19.04.2019, що підтверджує факт сплати позивачем половини суми гонорару відповідно до умов договору про правову допомогу.
Згідно із пунктами 7 та 8 Додаткового договору сторони погодили порядок розрахунку, згідно з яким клієнтом здійснюється передоплата (авансовий платіж) за надання послуг в розмірі 50% від кожної погодженої в п.п. 6.1. - 6.2. Додаткового договору суми винагороди у судовій справі в сумі 165   000, 00 грн. у т. ч. ПДВ 27000, 00 грн. на підставі відповідних рахунків, виставлених об`єднанням.
Інша частина винагороди в розмірі 50% від погодженої сторонами в п. 6 цього Додаткового договору суми винагороди по кожній судовій справі оплачується клієнтом на підставі оригіналів рахунків, виставлених об`єднанням, після завершення надання  правової допомоги в суді апеляційної інстанції з наданням текстів рішень суду апеляційної інстанції і підписання відповідних актів наданих послуг по кожній справі.
Пунктами 10 та 11 Додаткового договору за результатами наданих послуг Об`єднання надсилає клієнту відповідні акти наданих послугу двох примірниках про завершення надання послуг за цим Додатковим договором. Клієнт підписує, датує та повертає один примірник акта наданих послуг або надсилає вмотивовану відмову від його (їх) підписання протягом 5 робочих днів після одержання відповідного акта наданих послуг.
Згідно з п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України     суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом     статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"     договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3     статті 2 зазначеного Кодексу     ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі     статтею 123 зазначеного Кодексу     судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8     статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3     статті 126 цього Кодексу).
Водночас за змістом частини 4     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути     співмірним     із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5     статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4     статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього     Кодексу     визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або     з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу     та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5     статті 129 Господарського процесуального кодексу України     під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4     статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9     статті 129 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9     статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9     статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові     об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що     відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати фактичними і неминучими , але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.
Як вже зазначалося, позивачем станом на 02.06.2021 року надано докази понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 165   000,00 грн., що становить 50% від загальної вартості послуг  Адвокатського об`єднання «Саєнко Харенко» про що свідчить  меморіальний ордер від 19.04.2019 року, що підтверджує фактичну  оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 165   000, 00 грн.
Інші документи, які б підтверджували фактично понесені витрати позивача на загальну суму в розмірі 330   000, 00 грн. до суду не надійшли.
За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», які складаються з витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору №1920/03/18 від 05.04.2019 року. 
Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 234, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника АТ «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткової постанови поданої в межах розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/570/16 задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сбербанк» (код ЄДРПОУ 25959784, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 00032129, 01001, вул. Госпітальна, буд. 12-г, м. Київ) витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору №1920/03/18 від 05.04.2019 року в розмірі 82   500,00 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» (ОКПО 000032537, 117997, вул. Вавілова, буд. 19, Росія, Москва) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 00032129, 01001, вул. Госпітальна, буд. 12-г, м. Київ) витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору №1920/03/18 від 05.04.2019 року в розмірі 82   500,00 грн.
Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.
Матеріали справи №910/570/16 направити до Господарського суду міста Києва. 
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржено до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                Б.М. Грек

                                                                                О.М. Остапенко