УХВАЛА

22 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  911/1152/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 у справі
за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства та Державного підприємства "Димерське лісове господарство"
до Вишгородської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектехнотрейд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тренд Лендмарк"
про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору та витребування майна з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 у справі № 911/1152/20 із здійсненням розгляду справи у судовому засіданні 22.06.2021. 
Як свідчать матеріали справи, заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства (далі - Управління) та Державного підприємства "Димерське лісове господарство" (далі - ДП "Димерське лісове господарство") звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Вишгородської районної державної адміністрації (далі - Вишгородська РДА), Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектехнотрейд" (далі - ТОВ "Проектехнотрейд") і Товариства з обмеженою відповідальністю "Тренд Лендмарк" (далі - ТОВ "Тренд Лендмарк") про: 1) визнання незаконним і скасування розпорядження Вишгородської РДА від 15.01.2008 № 20  "Про надання в оренду земельної ділянки ТОВ "Тренд Лендмарк" під існуючу базу відпочинку на території Толокунської сільської ради Вишгородського району Київської області"; 2) визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 24.01.2008 між Вишгородською РДА та ТОВ "Тренд Лендмарк", зареєстрованого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області в реєстрі за № 361, і скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки; 3) витребування на користь держави в особі ДП "Димерське лісове господарство" з незаконного володіння ТОВ "Проектехнотрейд" земельної ділянки площею 1,4991 га з кадастровим номером 3221888600:02:147:0001, вартістю 55 426,13 грн, розташовану на території Толокунської сільської ради Вишгородського району Київської області за межами населеного пункту.
Позов обґрунтовано незаконним вибуттям спірної земельної ділянки, яка належить до державних земель лісового фонду, з постійного користування держави. Прокурор акцентував на тому, що оспорюване розпорядження прийнято Вишгородською РДА з перевищенням повноважень, всупереч вимогам статей 116, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, оскільки в оренду було передано земельну ділянку лісогосподарського призначення без попереднього вилучення її у постійного землекористувача - ДП "Димерське лісове господарство",  без отримання погодження органу з питань лісового господарства на зміну цільового призначення та без зміни цільового призначення земель лісового фонду. Отже, на думку прокурора, оспорюваний договір оренди укладений всупереч положенням статей 6, 13, 14 Лісового кодексу України, статей 124, 149 Земельного кодексу України, статей 6, 15 Закону України "Про оренду землі" на підставі рішення неуповноваженого органу, тому такий договір підлягає визнанню недійсним, а держава як власник спірної земельної ділянки лісового фонду та її постійний користувач - ДП "Димерське лісове господарство" вправі вимагати її повернення на підставі статті 387 Цивільного кодексу України. 
На обґрунтування необхідності здійснення представництва інтересів держави у цій справі прокурор зазначив, що його звернення спрямоване на задоволення потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - зміни цільового призначення земель лісового фонду та передачі в оренду земельної ділянки і лісів із державної власності, а також на захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, лісів - національного багатства України та лісів як джерела задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Підставою представництва інтересів держави в особі Управління та ДП "Димерське лісове господарство" став факт нездійснення уповноваженим державним органом та державним підприємством покладених на них законом обов`язків із захисту державних інтересів у сфері земельних правовідносин та ведення лісового господарства, яке полягає у невжитті позивачами заходів щодо припинення порушень інтересів держави шляхом визнання недійсним спірного договору оренди та витребування з незаконного володіння земельної ділянки лісового фонду.
Рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2020 позов задоволено повністю.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 зазначене рішення місцевого господарського суду скасовано. Позов заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Управління та ДП "Димерське лісове господарство" залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова суду апеляційної інстанції з посиланням на правові висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 911/551/19, від 10.04.2019 у справі № 906/853/17, мотивована тим, що прокурор порушив пряму заборону, наведену в частині 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки заявив цей позов в інтересах державного підприємства, яке не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належать відповідні повноваження. Водночас суд наголосив, що прокурор не надав належних і допустимих доказів того, що Управління (в інтересах держави в особі якого також подано цей позов) не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави, а сама по собі обставина його незвернення до суду з позовом упродовж певного часового періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання ним функцій із захисту інтересів держави; доказів, які би підтверджували доводи Управління про відсутність коштів на сплату судового збору для самостійного звернення з позовом у матеріалах справи немає. Отже, прокурор не довів підстав для здійснення законного представництва в суді інтересів держави в особі Управління та ДП "Димерське лісове господарство". 
Водночас згідно з ухвалою від 07.04.2021 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду справу № 911/2169/20 (за позовом прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Державного підприємства "Київське лісове господарство" до Києво-Святошинської районної державної адміністрації і Товариства з обмеженою відповідальністю "Хороше озеро", третя особа - Акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль", про визнання недійсними розпоряджень, договорів оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування Державного підприємства  "Київське лісове господарство" спірних земельних ділянок) передав разом з касаційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 та ухвалу Господарського суду Київської області від 02.10.2020 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини 3 статті 302    Господарського процесуального кодексу    України. Суд касаційної інстанції вважав за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 363/4656/16-ц за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України  та Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю "Ну, намалюй" про визнання недійсними розпоряджень, державних актів та витребування на користь держави земельних ділянок з незаконного володіння, зокрема, що Господарським кодексом України не визначено поняття "державна компанія" як окрема організаційно-правова форма господарювання, Державний класифікатор України ДК 002:2004 "Класифікація організаційно-правових форм господарювання" (далі - Класифікатор) розмежовує організаційно-правові форми господарювання "державне підприємство" та "державна акціонерна компанія", а враховуючи, що цей позов подано в інтересах держави саме в особі Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", яке за інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту за організаційно-правовою формою є саме "державним підприємством", твердження скаржника про подання позову в інтересах державної компанії та, відповідно, відсутності підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави в особі цього державного підприємства є надуманими, не ґрунтуються на матеріалах справи та законі.
Ухвала про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду мотивована, зокрема, тим, що колегія суддів не погоджується із можливістю використання поняття "державна акціонерна компанія (товариство)", яке міститься у підпункті 3.2.1.3 пункту 3.2 розділу 3 Класифікатора, для з`ясування змісту поняття "державна компанія", закріпленого абзацом 3 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до якого не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. При цьому Суд звернув увагу на те, що на порушення заборони, закріпленої в частині 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", позов у цій справі пред`явлений прокурором в інтересах державного підприємства, яке не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Навпаки, визначений прокурором позивач - державне підприємство, за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є державним підприємством, самостійною юридичною особою, з відповідною процесуальною дієздатністю, що дозволяє цьому суб`єктові самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів у суді. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №    906/853/17, від    15.09.2020 у справі № 911/551/19, від 04.01.2021 у справі № 911/1150/20.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2021 справу №    911/2169/20 прийнято та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 06.07.2021. 
За змістом пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
З огляду на зазначене, колегія суддів  вважає  за  необхідне  зупинити  провадження  у справі  №  911/1152/20  до  розгляду  Великою Палатою  Верховного  Суду  справи  № 911/2169/20.
Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтями 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

У Х В А Л И В: 
Зупинити провадження у справі № 911/1152/20 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 911/2169/20.
Ухвалу направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                            Т. Б. Дроботова
Судді                                                                                                         Н. О. Багай                                                                                                        
                                                                                                                  Ю. Я. Чумак