Справа № 463/166/19                                Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 22-ц/811/2065/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколота Т.І., Савуляк Р.В.
Секретар Сеньків Х.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 463/166/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову,-
в с т а н о в и в :

10.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову (далі Відповідачів).
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартир АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова про забезпечення позову від 07 грудня 2016 року у справі № 463/5622/16-ц їй, ОСОБА_1 заборонено проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 до ухвалення рішення по справі. У зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову позивач зазнала збитків та недоотримала прибуток від здачі квартир в оренду. 11 червня 2018 року Личаківським районним судом м.Львова у справі № 463/5622/16-ц постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог позивачів про визнання недійсним одностороннього правочину- згоди позивачів на проведення надбудови відповідачем; усунення перешкод в користуванні та розпорядженні позивачами належним їм на праві власності майном у будинку АДРЕСА_4 шляхом знесення або приведення у відповідність до вимог проектної документації в частині збудованої квартири АДРЕСА_5 . 
27 листопада 2018 року ухвалою Личаківського районного суду м.Львова скасовано заходи забезпечення позову, вжиті судом відповідно до ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року в частині заборони відповідачу вчиняти певні дії, а саме: проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_6 .
Внаслідок застосування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 недоотримала кошти в розмірі 228 250,00 гривень, що становить упущену вигоду, які б вона могла отримати за одинадцять місяців (20 750,0 грн. в місяць) найму квартири АДРЕСА_6 . Крім цього, нею понесені прямі збитки в сумі 124 000,00 грн., які вона отримала від наймача за найм квартири та внаслідок дії ухвали змушена була їх повернути. Загальна сума збитків становить 352 250,00 грн.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 19 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідачів відмовлено.
Рішення суду оскаржила позивач по справі ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі посилається на обставини справи, викладені у позовній заяві та зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд не дав належної оцінки поясненням відповідачів та їх представників щодо відмови відповідачів, вони ж позивачі у справі № 463/5622/16-ц про відмову від позову. Вважає, що оскільки відповідачі відмовилися у попередній справі від позову у якій була постановлена ухвала про забезпечення позову, відповідно вони діяли з умислом, розуміючи свою неправоту, щоб спричинити їй, ОСОБА_1 збитки, яких вона зазнала у значній сумі.
Зазначає, що суд першої інстанції повинен був врахувати безпідставну вимогу позивачів у справі №463/5622/16-ц та безпідставне забезпечення позову по заяві відповідачів у зазначеній справі щодо заборони здійснювати будівельні та ремонтні роботи.
Подання позивачем ОСОБА_1 через рік після постановлення ухвали про забезпечення позову заяви про зміну заходу забезпечення позову жодним чином не виправдовує протиправність дій відповідачів у цивільній справі № 463/5622/16-ц внаслідок яких їй завдано збитків.
Судом проігноровано нотаріально посвідчену заяву від 14.12.2018 року та договір найму згідно якого вона отримала кошти в сумі 124 500,00 грн.
Вважає, що у діях відповідачів є всі чотири складові майнової відповідальності: протиправна поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки –грошове вираження завданої їй шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина боржника. 
В підтвердження завданих їй збитків по ст.22 Цивільного кодексу України (далі ЦК) посилається на ст.1166 ЦК яка регулює цивільно-правові відносини щодо спричинення їй майнової шкоди.
Просить скасувати оскаржуване рішення суду від 19 травня 2020 року та ухвалити нове яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відповідачами по справі надано Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив) під заголовком Заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
У Відзиві відповідачі зазначають, що не погоджуються з мотивами апеляційної скарги.
Посилання позивача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ст.1166 ЦК є безпідставним, оскільки відшкодування шкоди можливе при умові настання шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і поведінкою особи, що заподіяла шкоду.
Зазначають, що ЦПК саме на позивача покладає обов`язок доведення обставин щодо наявності правових підстав для застосування до відповідачів цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.
Щодо інших обставин, зазначених у апеляційній скарзі, судом дано їм належну оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення, яке просять залишити в силі.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Шишки О.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Ліпенцевої К.В., заперечення з приводу апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно ч.3 ст 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статті 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно частини першої ст.12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. (ч.2 ст.12 ЦПК).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч.3 с.12 ЦПК).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81ЦПК).
Відповідно до частини першої ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.2 ст.367ЦПК).
Матеріалами справи та судом встановлено, що у 2016 році відповідачі по даній справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зверталися в Личаківський районний суд м.Львова із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним одностороннього правочину-згоди позивачів на проведення надбудови відповідачем; усунення перешкод у користуванні та розпорядженні позивачам належним їм на праві приватної власності майном у будинку АДРЕСА_4 шляхом знесення або приведення у відповідність до вимог проектної документації збудовані квартири АДРЕСА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання вимог проекту щодо ремонту під`їзду та фасаду будинку; зобов`язання відповідача у випадку використання належного на праві власності житла як об`єкта оренди, дотримуватись вимог правил проживання у багатоквартирному будинку та укладати договори відповідно до вимог закону, стягнення матеріальних збитків, понесених позивачами протягом 2013-2016 років у сумі 60 000,00 грн. ( по 10 000,00 грн. кожному позивачу); стягнення з відповідача завданої позивачам моральної шкоди в сумі 120 000,00 грн. (по 20 000,00 грн. кожному позивачу); стягнення судових витрат (т.1 ас.17-19).
Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року у справі №463/5622/16-ц (т.1 а.с.20) задоволено заяву позивачів про забезпечення позову. В забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа ДАБІ у Львівській області, Личаківська РА ЛМР заборонено відповідачу вчиняти певні дії-проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирах АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 до ухвалення рішення у справі.
Ухвала суду виконана Личаківським ВДВС 09.12.2016 року про що державний виконавець повідомив відповідача ОСОБА_1 та 12.12.2016 року ОСОБА_1 отримала ухвалу (т.1 а.с.223) , однак відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України таку не оскаржувала в апеляційному порядку.
Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11 червня 2018 року (т.1 а.с.25) закрито провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб ДАБІ у Львівській області, Личаківська РА ЛМР в частині визнання недійсним одностороннього правочину згоди позивачів на проведення надбудови відповідачем; усунення перешкод в користуванні та розпорядженні позивачами належним їм на праві приватної власності майном в будинку АДРЕСА_4 шляхом знесення або приведення у відповідність до вимог проектної документації, в частині збудованої квартири АДРЕСА_5 . Підставою закриття провадження у справі була відмова позивачів від частини позовних вимог (ст.255 ч.1 п.4 ЦПК).
Позивач ОСОБА_1 вважає, що внаслідок відмови позивачів від позову в частині вимог, що мають відношення до ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_6 такі дії є неправомірними та перебувають у причинному зв`язку щодо завданої їй шкоди в сумі 352 250,00 грн.
В обґрунтування завданої шкоди позивач ОСОБА_1 посилається на те, що квартиру АДРЕСА_5 вона мала здати в найм ОСОБА_7 (далі наймач) за 20 750,0 грн. в місяць) що в сумі за 11 місяців становило би 249 000,00 грн. В забезпечення виконання договору від 03 жовтня 2016 року наймач отримав від неї, наймодавця ОСОБА_1 ) суму коштів в розмірі 249 000,00 грн. як відшкодування збитків. Зазначене підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 14 грудня 2018 року (т.1 а.с.29). Окрім цього, на момент підписання Договору 03 жовтня 2016 року наймач сплатив наймодавцю плату за найм квартири за шість місяців наперед у розмірі 124 500,00 грн., які вона мала обов`язок повернути останньому у подвійному розмірі відповідно до п.п.1.5, 2.1.4 вказаного договору. Позивач зазначає, що завдана їй шкода складається з упущеної вигоди в сумі 228 250,00 грн.- оплата найму квартири за 11 місяців. Відтак сума завданої шкоди в сукупності становить 352250,00 грн.
Судом при розгляді справи встановлено, що квартира АДРЕСА_6 повинна була бути облаштована душовою кабіною та системою кондиціонування до 25.12.2017 року, тобто до завершення строку дії договору , в заяві наймача зазначений строк проведення вище зазначених робіт до 01 01.2017 року (а.с. 31,33 т.1).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 суд першої інстанції , посилаючись на норми статей 810- 812 ЦК, які регулюють правовідносини учасників договору найму, предмет договору інші умови договору учасники якого є вільними в його укладенні відповідно до ст.6 ЦК прийшов до вірного висновку що облаштування душової кабіни, системи кондиціонування не відносилося до ремонтно-будівельних робіт, які були заборонені ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року.
Зазначені роботи є внутрішнім покращенням житлово-побутових умов та позивач ОСОБА_1 могла такі облаштовувати.
Посилання позивача ОСОБА_1 на той факт, що спричинена їй шкода завдана внаслідок відмови позивачів (в даній справі вони відповідачі) від частини позовних вимог та знаходиться у причинному зв`язку із заподіяною їй шкодою, отже є вина відповідачів колегія суддів вважає безпідставними вимогами.
Відповідно до статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За приписами статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав визначені у частині другій статті 16 ЦК. Одним із таких способів, які обрали позивачі у справі 463/5622/16ц було визнання правочину недійсним, припинення дій, відшкодування збитків.
Права та обов`язки учасників справи визначені ст.43 ЦПК.
Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (глава 2 ЦК).
Постановляючи ухвалу від 07.12.2016 року про забезпечення позову, суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до ст.ст. 149-150 ЦПК та виходив із змісту позовних вимог та наданих доказів. Позивач ОСОБА_1 у справі № 463/5622/16-ц не заявляла зустрічного позову, ухвалу не оскаржувала, тільки 26.12.2017 року звернулася із заявою про зміну заходу забезпечення позову. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2017 року було відмовлено ОСОБА_1 за безпідставністю у задоволенні клопотання про зміну заходу забезпечення позову у зазначеній справі №463/5622/16-ц.
Виходячи із вище зазначеного, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях відповідачів наміру завдати шкоди іншій особі, зокрема, ОСОБА_1 , позивачу у зазначеній справі, а також не вбачається зловживання правами відповідачами.
Із змісту наявних у справі письмових пояснень, Відзивів, заперечень тощо суд вбачає конфліктну ситуацію сусідів, яка немає правового підґрунтя, а відтак приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи те, що судом першої інстанції дано належну правову оцінку всім представленим доказам, проаналізовано укладений договір на відповідність до вимог закону, належно оцінено як доказ нотаріально посвідчену заяву про передачу коштів, оцінено інші докази відповідно до обставин справи, дати їх виконання суд прийшов до вірного висновку, що відмова від позову, ухвалення та в подальшому скасування ухвали про забезпечення позову не знаходиться у причинному зв`язку щодо завданих збитків ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389, 391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 19 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст..ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 31 березня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк