ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 185/5131/20(2-а/185/73/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
          за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року (суддя Врона А.О.) у справі №185/5131/20 (2-а/185/73/20) за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                       
                                                   ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил №7791/20900/18 від 29.01.2019 року за ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а провадження у справі про адміністративне правопорушення припинити.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що постановою в справі про порушення митних правил №7791/20900/18 його визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Незаконність постанови митного органу пов`язував з тим, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбулося з порушенням строків розгляду; порушено строки притягнення до відповідальності, оскільки порушення не є триваючим; не надано доказів про вчинення порушення, окрім відомостей, взятих з баз даних ПІК «Інспектор-» та ЄАІС ДМС України.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду фактично мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про обґрунтованість та правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на встановлений факт порушення позивачем строку транзитного ввезення транспортного засобу на митну територію України.
Відносно аргументів позивача щодо спливу строку для притягнення до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції зазначив те, що порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 470 МК України, є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у межах встановлених строків.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично посилається на ті обставини, які були і 
підставою заявленого позову. А саме, за позицією позивача відповідачем порушено встановлений 15-ти денний строк розгляду справи про порушення митних правил; адміністративне стягнення накладено після спливу строків, встановлених ст..467 МК України; постанова відповідачем винесено без достатніх даних про скоєння позивачем правопорушення.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 29.12.2018 відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №7791/20900/18.
Згідно з вказаним протоколом 02.11.2018р. позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб марки KIA SORENTO, VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . Станом на 29.12.2018р. транспортний засіб за межі митної території України не вивезено, чим порушено строки транзитного ввезення транспортних засобів на митну територію України, що встановленні ст..95 МК України.
Протокол про порушення митних правил складено в присутності позивача. У протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 29 січня 2019 року о 11.год.30хвил. за адресою: м.Львів вул..Городоцька, 369, УБ з МП Львівської митниці ДФС.
29.01.2019 року Львівська митниця ДФС прийняла постанову №7791/2090018, якою притягнула до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 МК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8 500,00 грн. Підставою для прийняття спірної постанови слугувало перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу марки KIA SORENTO, VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , який перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше, ніж на десять діб.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Митне оформлення транспортних засобів, положення митних режимів, порядок     переміщення  транспортних засобів через митний кордон України та інші питання пов`язані з митним оформленням товарів регулюються Митним кодексом України (далі МК України).
Стаття 381    МК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначала особливості ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України.
Відповідно до ч.1 ст.381 МК України (в тій же редакції) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.
Згідно ч.6 ст.379 Митного кодексу України, строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.
Так, відповідно до    п.1 ч.1 ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитних перевезень 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).
Відповідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України (в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови), перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, вказаними нормами права встановлено обов`язок особи, у визначений законом строк, вивезти транспортний засіб з митної території України та у разі не виконання такого обов`язку, передбачена адміністративна відповідальність.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що згідно інформації, що міститься в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» та єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС), позивач 02.11.2018р. ввіз на митну територію України транспортний засіб марки KIA SORENTO, VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . Станом на 29.12.2018р. транспортний засіб за межі митної території України не вивезено.
Тобто, встановлені обставини справи свідчать про порушення позивачем вимог п.1 ч.1 ст.95 МК України.
Аргументи позивача про те, що його притягнуто до відповідальності без достатніх даних про скоєння ним правопорушення, є безпідставними, оскільки такі дані відображені в оскаржуваній постанові та містяться в інформаційних системах, зокрема, в ЄАІС, яка, у свою чергу, є багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що забезпечує інформаційну підтримку та супроводження митної справи в Україні і становить сукупність кількох взаємопов`язаних інформаційних систем, зокрема, автоматизованої інформаційної системи "Центр", автоматизованої системи митного оформлення, інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронна пошта" та інших систем, програмно-інформаційних комплексів (наказ Держмитслужби України №1341 від 04.11.2010).
При цьому суд враховує і те, що і сам позивач не заперечував факт ввезення транспортного засобу на митну територію України, який не був вивезений у встановлені строки.
Щодо аргументів позивача про накладення адміністративного стягнення після спливу строків, встановлених ст..467 МК України.
Відповідно до ч.1 ст.467 МК України (в редакції на час ввезення транспортного засобу на митну територію України на час сливу визначеного законом строку перебування транспортного засобу на митній території України) якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
У спірному випадку транспортний засіб позивачем ввезено на митну територію України (в режимі транзит) 02.11.2018р., з урахуванням положень до    п.1 ч.1 ст. 95 МК України транзитний строк ввезення сплинув 12.11.2018р., а до відповідальності позивача притягнуто 29.01.2019р.
Отже, навіть приймаючи до уваги аргументи позивача про те, що скоєне порушення не є триваючим, з чим не погодився суд першої інстанції, то і в цьому випадку на позивача накладено адміністративне стягнення у строки, які визначено ч.1 ст.467 МК України (у вказаній редакції).
З приводу аргументів позивача про недотримання відповідачем строків розгляду справи про порушення митних правил слід зазначити те, що у відповідності до ст..525 МК України справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.
У спірному випадку можливо погодитися з позицією позивача про недотримання відповідачем таких строків, оскільки складаючи протокол про порушення митних правил (29.12.2018) та визначаючи дату розгляду справи (29.01.2019), посадовою особою митного органу не було враховано встановлених строків для розгляду справи про порушення митних правил, але, на переконання суду апеляційної інстанції, недотримання відповідачем строків розгляду справи не може бути самостійною та безумовною підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил, за умови дотримання відповідачем інших процедурних правил та встановлення обставин, що свідчать про скоєння особою порушення митних правил.
Отже, дослідивши обставини справи, аргументи позивача. з якими останній пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції,  суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року у справі №185/5131/20 (2-а/185/73/20)  – без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.     

          Повний текст постанови складено 08.04.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк