Справа № 344/19002/14-ц 
Провадження № 22-ц/4808/680/21 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,
                       секретаря                 Мельник О.В.,
                       з участю: представників КС «Кредо»; Кузіва М.М., Ластовецького П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Кредитної спілки «Кредо» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Кредо» на рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2021 року під головуванням судді Пастернак І.А. у м. Івано-Франківську,
в с т а н о в и в:
Голова правління кредитної спілки “Кредо” звернувся звернувся до суду першої інстанції з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2999 А від 24.09.2012 року в розмірі 566 312 грн.
Позовні вимоги мотивував тим, що 24.09.2012 між ОСОБА_1 та кредитною спілкою «Кредо» було укладено кредитний договір №2999А на суму 280 000 грн на вісімнадцять місяців. З метою забезпечення виконання цього кредитного договору спілкою оформлено договір поруки №3420 від 24.09.2012 року з поручителем ОСОБА_2 та договір поруки №629 від 24.09.2012 року з поручителем ОСОБА_3 . Відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом по обумовленому графіку. Погашення основної суми кредиту за кредитним договором №2999 А від 24.09.2012 року відповідач здійснював один раз, це 30.10.2012 року в сумі 9 915,07 грн. Станом на сьогоднішній день основна сума боргу за кредитним договором №2999 А від 24.09.2012 становить 270 084,93 грн. Погашення відсотків за користування кредитом відповідач також здійснював один раз, це 30.10.2012 року у розмірі 8 284,93 грн. Сума боргу по відсоткам по даному кредитному договору становить 71 300,57 грн. У п.7.3 даного кредитного договору вказано, що у випадку недотримання позичальником графіку сплати за кожний прострочений день позичальник сплачує спілці подвійну процентну ставку від діючої, яка нараховується на суму заборгованості. Відповідно сума подвійної ставки від діючої станом на 24.11.2014 року за порушення позичальником графіку сплати за кожний прострочений день становить 224 926,54 грн. У зв`язку з тим, що позичальник системно порушував виконання графіку повернення кредиту, КС «Кредо» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про дострокове повне погашення кредиту. Дане повідомлення ОСОБА_1 залишив без задоволення. Поручителям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також були надіслані повідомлення про дострокове повне погашення кредиту, однак дані повідомлення залишені без задоволення. Тому, просив стягнути солідарно з відповідачів основну суму боргу за кредитним договором №2999А від 24.09.2012 року у розмірі 270 084,93 грн; суму відсотків за користування кредитом у розмірі 71 300,57 грн. та подвійну ставку від діючої за порушення графіку сплати відповідно до п.7.3 даного кредитного договору за кожний прострочений день, яка становить 224 926,54 грн., а всього 566 312,04 грн.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
У апеляційній скарзі Кредитна спілка «Кредо»зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовував відмову в задоволені позову лише інформацією з довідки № 131 від 31.12.2013 року, та не аналізував докази, які наводились позивачем.
Апелянт вважає, що в довідці № 131 від 31.12.2013 року викладена неправдива інформація, яка не підтверджується жодними доказами, які є в матеріалах справи.
Суд першої інстанції повністю відхилив докази, які були подані позивачем, та не обґрунтував в рішенні чому такі докази, на його думку, не підтверджують обставин на які зсилається позивач.
Апелянт вказує на те, що із журналу вихідної документації КС «Кредо» за листопад 2013 - січень 2014 року, вихідна заява з вихідним номером 131 датована 19.01.2008 та адресована Галицькому ДВС.
Тобто довідки № 131 від 31.12.2013 року про погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2999 від 24.09.2012 року КС «Кредо» не видавало.
Окрім того, квитанції, які видаються клієнтам КС «Кредо» при отриманні готівкових коштів, які долучив відповідач не відповідають формі квитанцій, які видає КС «Кредо».
В касовій книзі КС «Кредо» відсутні дані про внесення ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення кредитного договору № 2999 від 24 вересня 2012 року.
Апелянт вважає, що вказані копії квитанції не є належними, допустимими та достовірними доказами у даній справі.
Докази, які були надані позивачем підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 перед КС «Кредо», однак суд першої інстанції не аналізував надані позивачем докази, та не надав їм жодної правової оцінки, та не описав в оскаржуваному рішенні свої мотиви відхилення таких доказів.
В даному випадку, документи та копії документів, які подавались відповідачем у даній справі не можуть вважатись достовірними та достатніми, оскільки такі не підтверджують реальність проведення розрахунків з КС «Кредо».
Апелянт вважає, що порушуючи вимоги ЦК України та умови укладеного кредитного договору ОСОБА_1 допустив заборгованість по сплаті кредиту.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнитипозов.
Сторони правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників КС «Кредо»; Кузіва М.М., Ластовецького П.В., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та кредитною спілкою “Кредо” було укладено кредитний договір №2999А від 24.09.2012 року на суму 280 000,00 грн. на вісімнадцять місяців, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі по обумовленому графіку (а.с. 5-6).
Між Кредитною спілкою “Кредо” та ОСОБА_2 24.09.2012 було укладено договір поруки № 3420, відповідно до якого останній, як поручитель, зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання обов`язку ОСОБА_1 по своєчасному поверненню кредиту, оплаті процентів і погашенню неустойки за кредитним договором (а.с. 10).
Між Кредитною спілкою “Кредо” та ОСОБА_3 24.09.2012 було укладено договір поруки № 3420А, відповідно до якого останній, як поручитель, зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання обов`язку ОСОБА_1 по своєчасному поверненню кредиту, оплаті процентів і погашенню неустойки за кредитним договором (а.с. 10).
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статей 526,530,610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З матеріалів справи, а саме з довідки від 31.09.2013, виданої Кредитною спілкою «Кредо» вбачається, що зобов`язання по кредитному договору №2999А від 24.09.2012 року на суму 280 000 грн, виконано в повному обсязі, заборгованість по сплаті основної суми та процентів по вище вказаному договорі станом на 31.12.2013 року відсутня (а.с.37).
Згідно висновку експерта №1.1.-169/17 від 29.12.2017 року, за результатами судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів, підпис в графі «Голова правління «Кредо» Р.І. Даниляк у довідці №131 від 31.12.2013 року виконаний гр. ОСОБА_4 » (а.с.144-149).
Отже, зобов`язання за кредитним договором №2999А від 24.09.2012 року відповідачем ОСОБА_1 виконано перед кредитною спілкою повністю. 
Відмовляючи в задоволенні позову Кредитної спілки «Кредо» судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, належним чином досліджено надані докази та надана їм належна правова оцінка.
Доводи апелянта про те, що в довідці № 131 від 31.12.2013 року викладена неправдива інформація, яка не підтверджується жодними доказами, які є в матеріалах справи, не заслуговують на увагу і спростовуються здобутими доказами. Зокрема, достовірність такої довідки підтверджується висновком експерта №1.1.-169/17 від 29.12.2017 за результатами судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів про вчинення підпису на довідці №131 від 31.12.2013 саме головою правління КС «Кредо» Р.І. Даниляком. 
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції правильно врахував, що інші доводи, які були надані позивачем як на обґрунтованість своїх вимог, не можуть стверджувати про наявність заборгованості ОСОБА_1 та поручителів перед КС «Кредо».
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 порушив умови укладеного кредитного договору та допустив заборгованість по сплаті кредиту є не доведеними.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Кредо» залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26 травня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        В.А. Девляшевський
                                                                               В.Д. Фединяк