ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/1162/21	
                                                                                          Суддя І інстанції – Ільков В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Державна служба України з питань праці про визнання протиправними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:
          
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України Яковенко Владислава Андрійовича з винесення постанови від 29.12.2020р. про закінчення виконавчого провадження №62280926; 
- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України Яковенко Владислава Андрійовича від 29.12.2020р. про закінчення виконавчого провадження №62280926.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати в повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Державна служба України з питань праці виконала рішення суду, у зв`язку з чим, виконавцем правомірно винесено рішення про закінчення виконавчого провадження.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Державна служба України з питань праці просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник третьої особи також підтримав вимоги апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року у справі №160/6885/19 позовну заяву ОСОБА_1  задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної служби України з питань праці в особі її Голови, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами проведеного конкурсу на вакантну посаду начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 15.03.2019 року. Зобов`язано Державну службу України з питань праці в особі її Голови прийняти рішення за результатами проведеного конкурсу на зайняття вакантної посади начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 15.03.2019 року відповідно до вимог чинного законодавства.      
Постановою Третього апеляційного  адміністративного суду від 27.02.2020 року апеляційну скаргу Голови Державної служби України з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі №160/6885/19, залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 160/6885/19, було залишено без змін.
02 квітня 2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року по справі №160/6885/19.
10.04.2020 року Голові Державної служби України з питань праці направлено заяву щодо добровільне виконання рішення суду на підставі виконавчого документа, однак така вимога була залишена без задоволення. 
09.06.2020 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України за заявою позивача, ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження №62280926, що підтверджується змістом копії цієї постанови, наявної у матеріалах  справи. 
У рамках виконавчого провадження, 09.07.2020 року та 03.08.2020 року державним виконавцем та головним державним виконавцем, щодо  боржника були винесені  постанови про накладання штрафів за невиконання рішення суду без поважних причин.
На виконання виконавчого листа від 02.04.2020 року №160/6885/19, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом та постанови про відкриття виконавчого провадження відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.06.2020 року №62280926 Державна служба України з питань праці, листом  від 27.07.2020 року №4825/1/10-20, скерованого позивачеві,  повідомили про таке.   Відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №9 (зі змінами) призначення керівників та заступників територіальних органі Держпраці здійснюється за погодженням з міністром та головами відповідних місцевих держадміністрацій. Листом від 30.06.2020 року № 2202-14/40176-03 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не погодили призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. За результатами вищевказаного, керівником Держпраці прийнято рішення не призначати ОСОБА_1 на посаду начальника Головного управлінь Держпраці у Дніпропетровській області.
Згідно листа Держпраці №3526/1/10-зв-20, також скерованого позивачеві щодо його звернення про виконання рішення суду, позивачу було повідомлено, що листом від 30.06.2020 року № 2202-14/40176-03 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не погодили призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Враховуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року (залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року) у справі №160/6885/19 та у зв`язку із вищевикладеним, Держпраці позбавлене можливості призначити ОСОБА_1 на посаду начальника Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області.
На вимогу виконавця від 10.12.2020 року №62280926/6-2.1 Державна служба України з питань праці повідомили, що на виконання рішення суду від 04.12.2019 року у справі №160/6885/19, з урахуванням листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 30.06.2020 року №2202-14/40176-03, Держпраці прийнято рішення про непризначення ОСОБА_1 на посаду начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, яке доведено йому листами від 01.07.2020  року №3536/1/10-зв-20 та від 17.07.2020 року  №4825/1/10-20.  Враховуючи зазначене, посилаючись на положення пункту 9 частини першої статті 39 України «Про виконавче провадження», просили закінчити виконавче провадження  ВП №62280926, відкрите відносно Держпраці. 
29.12.2020 року головним державним виконавцем  винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №62280926 відповідно до п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України “Про виконавче провадження” (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), що підтверджується змістом копії цієї постанови. 
Не погодившись із такими діями державного виконавця, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною четвертою статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".
05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі- Закон України №1404-VIII), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою  статті 18 Закону №1404-VIII  встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 63 Закону №1404-VIII визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Згідно вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Статтею 39 Закону №1404-VIII визначено підстави закінчення виконавчого провадження, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст. 39 Закону).
Колегія суддів, надаючи оцінку постанові державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України Яковенко Владислава Андрійовича від 29.12.2020р. про закінчення виконавчого провадження №62280926 та перевіряючи факт виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, виходить із наступного.
Так, рішенням Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року у справі №160/6885/19, на підставі якого видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження №622780926, зокрема, зобов`язано  Державну службу України з питань праці в особі її Голови прийняти рішення за результатами проведеного конкурсу на зайняття вакантної посади начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 15.03.2019 року відповідно до вимог чинного законодавства.
В свою чергу,  на підставі пункту 9 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96 (із змінами) (Далі – Положення про Держпраці), Держпраці у межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінекономіки видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.
Також, згідно із підпунктом 10 пункту 11 Положення про Держпраці (в редації чинній на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) Голова Держпраці призначає на посаду за погодженням з Міністром розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та головами відповідних місцевих держадміністрацій та звільняє з посади керівників територіальних органів Держпраці;
Підпунктом 20 пункту 11 вказаного Положення визначено, що Голова Держпраці підписує накази Держпраці.
Отже, за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності Держпраці, Голова Держпраці має видавати відповідний наказ.
Таким чином, з аналізу викладеного вбачається, що Голова Держпраці після погодження, або відмови у погодженні із Міністром розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та головами відповідних місцевих держадміністрацій видає наказ про призначення або відмову у призначенні особи на посаду керівника територіального органу Держпраці.
Натомість, матеріали справи не містять будь-яких наказів Голови Держпраці на виконання рішення суду стосовно ОСОБА_1 ..
Відтак, висновок державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України Яковенко Владислава Андрійовича про повне фактичне виконання рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року у справі №160/6885/19, на підставі якого видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження №622780926 є передчасним, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2020р. №62280926 підлягає скасуванню.
При цьому, колегія суддів також враховує, що станом на момент розгляду справи у суді першої інстанції,  постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі №160/6885/19 касаційну скаргу Державної служби України з питань праці в особі Голови Державної служби України з питань праці задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі №160/6885/19 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Тобто, станом на момент розгляду адміністративної справи №160/1162/21 у суді першої інстанції скасовано рішення суду, на підставі якого 02 квітня 2020 року видано виконавчий лист №160/6885/19 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2020 року №62280926.
В свою чергу, згідно із п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Водночас, з огляду на те, що станом на момент винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2020р. №62280926 рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист не було скасовано, то такі обставини не впливають на правове регулювання спору у даній справі.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволені адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції  необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 243, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 03 червня 2021 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник