ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 754/1931/17                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Грегуль О.В,

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                                  Чаку Є.В., 
                 суддів:                                                                                        Федотова І.В., Коротких А.Ю.
                 за участю секретаря                                                                            Ковтун К.В.                                                            
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, -

   В С Т А Н О В И В :
          
          Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року у справі №754/1931/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату сум індексації пенсії відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" з 01.01.2014 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в м. Києві на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року у справі №754/1931/17.
За заявою представника позивача Мастюгіна Є.Д. від 09.07.2019 року було видано виконавчий лист.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника позивача Гольця О.П. про видачу дубліката виконавчого листа №754/1931/17.
Надалі, представник позивача Ткачук В.П. звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, у якій просить зобов`язати відповідача подати до суду звіт щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.03.2019 року у справі №754/1931/17, посилаючись на те, що судове рішення не виконується.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Ткачука В.П. 
          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року скасовано, а заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині даної постанови.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Ткачука В.П.  
        Не погоджуючись з вказаною ухвалою,  представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення Деснянського районного суду м.Києва від 18 березня 2019 року шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду  необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні клопотання  представника позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно ст.ст.  129,  129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до  ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів"  та  ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Аналогічна норма закріплена в  ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно  ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже,  КАС України  чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено саме на суд, який, в разі неподання такого звіту, ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (зокрема, пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «одним з основоположних принципів демократичного суспільства є принцип верховенства права, пряме посилання на який міститься у преамбулі Конвенції. Із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури» (пункт 55).
Отже, встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Водночас, колегія суддів зазначає, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція викладена  у додатковій постанові Верховного Суду по справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування  статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України  має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Як зазначає представник позивача, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №754/1931/17 упродовж 20 місяців не виконано, що вказує на те, що ГУ ПФУ в м. Києві ухиляється від виконання судового рішення.
Водночас, жодних доказів на підтвердження своїх доводів та наявності в діях відповідача бездіяльності при виконанні рішення суду, представником позивача до суду не надано. 
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу  Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 09.06.2021.

Головуючий суддя:                                                                               Є.В. Чаку

         Судді:                                                                                            І.В. Федотов

                                                                                                               А.Ю. Коротких