Справа № 344/17247/19 
Провадження № 22-ц/4808/844/21 
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача        Девляшевського В.А., 
               суддів:                Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
               секретаря                Капущак С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючим суддею Атаманюком Б.М. 29 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського голови м. Івано-Франківська, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.11.2019 року,
в с т а н о в и в:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до міського голови м. Івано-Франківська, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.11.2019 року. Зазначив, що 21.09.2020 ним отримано три листа Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про розгляд запиту ОСОБА_1 про надання інформації щодо нормативного акту, яким міського голову м. Івано-Франківська наділено повноваженнями вирішувати питання доручення та видачі розпоряджень про доручення Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації здійснити видачу фізичним і юридичним особам свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Заявником зазначено, що не наділення відповідача (міського голови) повноваженнями вирішувати питання оформлення права власності шляхом видачі 15.07.2007 розпорядження №270-р Івано-Франківського міського голови Про оформлення права власності на нерухоме майно» є істотними для цієї справи обставинами, що не були встановлені судом першої інстанції. З позиції заявника, відсутність визначених законом повноважень Івано-Франківського міського голови на видачу розпорядження від 15.07.2007  № 270-р, є нововиявленими обставинами, які існували на час розгляду справи, але не були відомі позивачу через їх приховування. З цих підстав заявник просить переглянути рішення Івано-Франківського міського суду від 28.11.2019 по справі №344/17247/19 та задовольнити заявлені ним позовні вимоги.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи.Зазначив, що 21.09.2020 ним отримано три листи виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, з яких вбачається, що відповідач - міський голова м. Івано-Франківська не наділявся повноваженнями щодо оформлення права власності, видачі розпорядження про оформлення права власності, доручення Івано-Франківському ОБТІ здійснювати видачу фізичним і юридичним особам свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 
Вимоги заявлені ним у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 28.11.2019 обґрунтовані отриманням ним письмових доказів про ненаділення відповідача (міський голова) повноваженнями вирішувати питання оформлення права власності шляхом видачі 15.05.2007 розпорядження Івано-Франківського міського голови від № 270-р «Про оформлення права власності на нерухоме майно», пунктом №107 додатку 1 до якого за ОСОБА_1 поза його волею офомлено право приватної власності на не введені в експлуатацію об`єкти самочинного будівництва, та які є істотними для цієї справи обставини, що не були встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи. Такі обставини, викладені у вказаних листах, не узгоджуються з висновками, викладеними у мотивувальній частині рішення Івано-Франківського міського суду, згідно яких суд першої інстанції, виходив з обставин наділення відповідача вищевказаними повноваженнями.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені завчасно належним чином. Апелянт ОСОБА_1 надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Тому суд відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обставин, які б давали підстави скасувати судове рішення, а вимоги заявника на які він посилається, як на нововиявлені, не відносяться до таких у розумінні статті 423 ЦПК України. При цьому місцевий суд зазначив, що наявність чи відсутність в міського голови компетенції на вчинення певних дій не є юридичним фактом, оскільки повноваження суб`єкта, що здійснює владно-управлінські функції визначається законом, який є публічною інформацією, що не може відноситися до нововиявленої.
З цим висновком колегія суддів погоджується з огляду на таке.
Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Частиною 4 статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Згідно з частиною 1 статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
За змістом пунктів 3-5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. 
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.
Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Відповідно до положень статті 426 ЦПК України у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зазначаються нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.
Судом встановлено, рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до міського голови м. Івано-Франківська, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльність міського голови м. Івано-Франківська, зобов`язання внести зміни до розпорядження Івано-Франківського міського голови від 15 травня 2007 року № 270-р «Про оформлення права власності на нерухоме майно» шляхом виключення з додатку 1 до нього пункту під порядковим номером № 107 про оформлення за ОСОБА_1 права приватної власності на домоволодіння на АДРЕСА_1 відмовлено.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вищевказане рішення без змін.
Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року залишено без змін.
Заявник звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 28.11.2019 р. по справі №344/17247/19, з тих підстав, що в міського голови не було визначених законом повноважень на видачу розпорядження від 15.07.2007  № 270-р Про оформлення права власності на нерухоме майно». Зазначена інформація не була відома заявнику під час розгляду справи, та стала йому відома тільки з листів Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.09.2020 за №№ 13/244-20, 13/245-20, 13/246-20. Вказані обставини заявник відносить до нововиявлених, що мають значення для розгляду справи, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, як позивачу, через їх приховування від нього, та введення суду в оману, стосовно фактичних даних предмета спору.
Згідно з частиною  другою статті 77 ЦПК  предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а тому підставою для скасування судового рішення є лише істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (ч.2 ст.423 ЦПК України).
Таким чином обставини, на які посилається заявник і які згадуються в постанові Верховного Суду від 24.09.2020 по справі №344/17247/19, не є нововиявленими у розумінні положень статті 423 ЦПК України, оскільки такі обставини були предметом розгляду суду першої, апеляційної та касаційної інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). 
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року). 
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з дотриманням вимог процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
               п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 березня 2021 року - без зміни.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач:                                                         В.А. Девляшевський 
Судді:                                                                        І.В. Бойчук 
                                                                               В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 23 червня 2021 року.