ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 р.	Справа № 639/967/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Труханович В.В., м. Харків,  по справі № 639/967/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ,          Департаменту патрульної поліції                  
          про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Управління патрульної поліції у Київській області (далі по тексту –УПП у Київській області, перший відповідач), Департаменту патрульної поліції (далі по тексту – ДПП, другий відповідач), в якому просив суд:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕАН № 3744446 від 03.02.2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення;
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕАН № 3755923 від 05.02.2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення;
- судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог пояснив, що 03.02.2021 року близько 10:00 год., керуючи автомобілем Форд Мондео, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автошляхом М07 з м.Києва у напрямку м.Ковеля з батьком, при в`їзді в Бородянку його було зупинено екіпажом поліції, які почали вимагати надати їм свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс страхування, при цьому не пояснюючи причину зупинки. З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення не було розглянуто у відповідності до вимог КАС Україн та не роз`яснено причину зупинки, вважає, що постанова про серії ЕАН №3744446 від 03.02.2021 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 425 грн. є  незаконною та такою, що підлягає скасуванню разом із закриттям справи про адміністративне правопорушення. 
Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п.п 11.5 ПДР України за постановою серії ЕАН № 3755923 від 05.02.2021 року, апелянт пояснив, що виїзд на крайню ліву смугу здійснив лише для об`їзду перешкоди, а саме автомобіля, який рухався попереду та від якого при цьому відлітали шматки снігу чи льоду; при цьому рухався в крайній лівій смузі, оскільки збирався здійснити розворот для заїзду на АЗС, яка знаходилася на протилежному боці дороги. У зв`язку з чим, посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31.07.2019 по справі №213/1521/16-а, відповідно до якого рух по лівій смузі дороги не є порушенням ПДР, якщо у правій смузі існує перешкода для руху, та положення ст. 251 КУпАП, просить скасувати вказану постанову як незаконну.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.04.2021 по справі № 639/967/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено частково.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3744446, складену 03.02.2021 року о 10.49 год. інспектором роти № 2 батальйону № 1 Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області лейтенантом поліції Гудз Русланом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
У задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3755923, складеної 05.02.2021 року відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454, 00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).
Другий відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.04.2021 по справі № 639/967/21 в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН № 3744446 від 03.02.2021.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на положення п. 31.1 ПДР, ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», стверджує, що в порушення вказаних норм автомобіль Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_1 не відповідав національним стандартам в галузі дорожнього руху, оскільки мав тріщини в зоні роботи склоочисників, що підтверджується наявним в матеріалах справи фотознімком, у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції на підставі п.2 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»
Наводячи положення п.2.4а ПДР, за якими на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) наполягає, що позивач, всупереч вказаних положень відмовився пред`явити на вимогу поліцейських реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується доданим до матеріалів справи відеозаписом, з якого, зокрема, вбачається, що сам позивач не заперечував відмову надавати вказані документи, що в свою чергу також є свідченням правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП. Посилання позивача на відсутність у нього обов`язку пред`являти на вимогу поліцейського наведені вище документи не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки відповідні документи. Згідно інформації централізованої бази Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі – МТСБУ), транспортний засіб позивача Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_1 не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на 03.02.2021, тобто в день винесення оскаржуваної постанови серії ЕАН №3744446 від 03.02.2021, що підтверджується витягом Централізованої бази МТСБУ, доданим до матеріалів справи. 
З огляду на викладене, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, відповідно до якої, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача – суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльність не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, вказує, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову є незаконним та необґрунтованим та таким, що порушує норми матеріального та процесуального права України, а тому підлягає скасуванню в цій частині.
Позивач, в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки остання не містить законних доводів, обставин та доказів щодо порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення Жовтневим районним судом м.Харкова щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕАН № 3744446 від 03.02.2021 року та закриття справи про адміністративні правопорушення. Посилання апелянта на правову позицію Великої Палати ВС, викладену в постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вважає недоречним, оскільки позовні вимоги у вказаній справі пред`являлися до Вищої ради правосуддя та стосувалися стягнення компенсації. Разом з цим, за висновком Верховного Суду, який відображено в постанові від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Крім того, зазначив, що поліцейські не надали відеозапису моменту встановлення порушення ПДР, що в подальшому стало підставою для зупинки автомобіля позивача, а надані пізніше до суду відеозаписи не містять цифрового підпису, отже не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України. Такий висновок відповідає правовій позиції Другого апеляційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 15 жовтня 2020 у справі № 953/6701/20. Вважає, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ, яким керував позивач, у розумінні пп. 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч.1 ст.121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП.  
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Згідно зі ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3744446, складеної 03.02.2021 року о 10.49 год. інспектором роти № 2 батальйону № 1 Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області лейтенантом поліції Гудзь Русланом Олександровичем, відносно водія автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , останній, у смт. Бородянка, вул. Центральна, 425А, керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції відповідно до п. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та на вимогу поліцейського не пред`явив свідоцтво реєстрації на даний транспортний засіб та поліс ОСЦПВ, чим порушив п.2.4.а ПДР керування ТЗ особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.
Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмрі 425,00 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її скасування та закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3744446 від 03.02.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн, суд першої інстанції виходив з неправомірності вимоги посадової особи відповідача пред`явити документи, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.  
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Статтею 14 Закону України “Про дорожній рух” вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За приписами частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно з пункту 8 частини першої  статті 23 Закону України “Про Національну поліцію”  поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України “Про Національну поліцію”  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України “Про дорожній рух” учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат “Зелена картка”) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Згідно з пп. «а» п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у  статті 16 Закону України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України “Про дорожній рух”).
Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1  ПДР  України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Як встановлено частиною 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведених норм слідує, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для вимоги поліцейського про надання позивачем документів - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в оскаржуваній постанові зазначено п. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».
Так, пунктом 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
З наданого до суду першої інстанції відзиву на позов та апеляційної скарги другого відповідача, вбачається, що ознакою, що свідчить про технічну несправність транспортного засобу, яким керував позивач в момент зупинки поліцейськими є тріщина на лобовому склі в зоні роботи склоочисників.
Відповідно до п. 31.1. ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. 
Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року № 630 затверджений національний стандарт України з наданням чинності з 1 липня 2011 року ДСТУ 3649:2010 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання (далі - ДСТУ 3649:2010).
Відповідно до ст. 1 ДСТУ 3649:2010 діґ стандарту поширюється на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).
Згідно з п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України колісні транспортні засоби «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.
Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам національних стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, за якими, зокрема, не допускається наявність на вітровому склі в зоні роботи склоочисників тріщин чи сколів завдовжки більш як 50 мм, оскільки такі погіршують його прозорість.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до  статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному  законом  порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В силу приписів ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію” поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису. 
Нормами ч.1 ст.40 Закону України “Про Національну поліцію” встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання   правил дорожнього руху.
Другим відповідачем на підтвердження наявності технічної несправності транспортного засобу, яким керував позивач в момент зупинки було надано до матеріалів справи відеозаписи з нагрудної камери патрульних поліцейських та фотознімок, якими підтверджується наявність на лобовому склі автомобіля, яким керував позивач тріщини в зоні роботи склоочисників. 
Твердження позивача та суду першої інстанції про те, що саме порушення Правил дорожнього руху України, а не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає хибними та такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, оскільки, як зазначено вище п. 31.1. ПДР чітко встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Таким чином, з наведеного слідує, що транспортний засіб, яким керував позивач мав очевидні ознаки, що свідчили про технічну несправність транспортного засобу, у зв`язку з чим, в силу приписів пункту 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейські мали право зупинити такий транспортний засіб, що в свою чергу надає поліцейському право вимагати у особи, яка керує таким транспортним засобом пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Як вбачається з вказаних вище відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських, 03.02.2021 на місці зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , інспектори поліції, після чергового роз`яснення останньому причини зупинки, неодноразово зверталися до останнього з вимогою пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Разом з цим, позивачем на всі вказані вимоги не було надано інспектору відповідних документів.
Колегія суддів наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту невчинення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються наведеними вище відеозаписами.
Посилання позивача на відсутність у нього обов`язку пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.029.2019 по справі №127/19283/17.
Доводи позивача з приводу відсутності на наданому відповідачем відеозаписі цифрового підпису, що, на думку останнього, в силу приписів ст.74 КАС України, свідчить про його недопустимість, колегія суддів не приймає з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
При цьому, за визначенням ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа (ч.2 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського є оригіналом електронного доказу, а тому представник останнього не мав обов`язку засвідчувати його як копію.
Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 33/1539/16.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вчинення позивачем порушення п.2.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами, а тому слід вважати доведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, що в свою чергу підтверджує, що постанова від 03.02.2021 серії ЕАН № 3744446 винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, позовні вимоги про скасування спірної постанови від 03.02.2021 серії ЕАН № 3744446 задоволенню не підлягають. 
Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.
Беручи до уваги вищенаведене, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.04.2021 по справі № 639/967/21 в частині задоволення позову підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3744446, складеної 03.02.2021 року о 10.49 год. інспектором роти № 2 батальйону № 1 Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області лейтенантом поліції Гудз Русланом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Керуючись ч.4 ст.229, .4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції  задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.04.2021 по справі № 639/967/21  в частині задоволення позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3744446, складеної 03.02.2021 року о 10.49 год. інспектором роти № 2 батальйону № 1 Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області лейтенантом поліції Гудз Русланом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн - скасувати.
Прийняти в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій