ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/12423/20	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/477/21 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Міщій О. Я., Шевчук Г. М., 
з участю секретаря - Іванюта О.М. 
сторін:
представника апелянта — Гонти М.С.,
представника відповідача — Равліва М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/12423/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року, ухвалене суддею Грицай К.М., повний текст якого складено 08 лютого 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» про визнання недійсним рішення загальних зборів,

В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» (надалі - ТОВ «Європа») про визнання недійсним рішення загальних зборів.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її донька була єдиним засновником та власником ТзОВ «Європа». 18 червня 2019 року проведено загальні збори учасників ТОВ «Європа», на яких фактично єдиним присутнім був чоловік померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . На даних зборах прийнято рішення про виключення померлої ОСОБА_3 з числа засновників товариства. Дане рішення затверджено Протоколом № 2 загальних зборів учасників ТзОВ «Європа» від 18 червня 2019 року. Крім того, 21 червня 2019 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змінено відомості про склад засновників ТзОВ «Європа», визначивши єдиним засновником - ОСОБА_4 . 07 червня 2019 року позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона успадкувала 1/6 частку майна ОСОБА_3 , що включає в себе 1/6 статутного капіталу ТзОВ «Європа». 04 жовтня 2019 року вона подала до Управління державної реєстрації відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Тернопільської міської ради заяву про вступ до числа учасників ТзОВ «Європа». Однак, згідно повідомлення від 24 жовтня 2019 року №2553/28-02, в Єдиному державному реєстрі відомості про склад учасників ТзОВ «Європа» не містять інформації про померлу ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, одноособово беручи участь у загальних зборах ТзОВ «Європа», протиправно виключив померлу ОСОБА_3 з числа учасників ТзОВ «Європа», чим фактично позбавив спадкоємця ОСОБА_2 права на спадкування частки корпоративних прав товариства.
У зв`язку з викладеним позивачка просила суд визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Європа» затверджене п. 2 Протоколу № 2 загальних зборів учасників ТзОВ «Європа» від 18 червня 2019 року.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 — адвокат Гонта М.С. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на момент смерті ОСОБА_3 являлася єдиним учасником ТзОВ «Європа», тобто володіла 100% статутного капіталу Товариства. Таким чином, у відповідності до ч.2 ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», єдиним питанням, яке могло розглядатися на зборах, було лише питання, пов`язане з ліквідацією Товариства. Зазначає, що ОСОБА_4 18 червня 2019 року своїми діями, одноосібно беручи участь на загальних зборах ТзОВ «Європа», протиправно виключив померлу ОСОБА_3 з числа учасників ТзОВ «Європа», чим фактично позбавив спадкоємицю ОСОБА_2 права на спадкування частки корпоративних прав товариства. Звертає увагу на те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2019 року у справі №607/5519/19 заборонено вчиняти дії щодо відчуження частки в статутному капіталі ТзОВ «Європа», про що ОСОБА_4 достеменно знав і не мав права вчиняти дії з частками товариства, однак 18 червня 2019 року фактично відчужено частку ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Європа» та збільшено розмір частки ОСОБА_4 до 100% статутного капіталу.
У зв`язку з викладеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
27 квітня 2021 розу на адресу Тернопільського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Равліва М.І.
Відзив мотивований тим, що відповідно п.1 глави VIII. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вказаний Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім частини другої статті 23 цього Закону, яка набирає чинності через один рік з дня набрання чинності цим Законом. Звертає увагу, що публікація Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» в офіційному друкованому виданні газеті «Голос України» №50 відбулась 17 березня 2018 року, а відтак положення частини другої статті 23 даного Закону набрали законної сили 17 червня 2018 року. Вказує, що частка у статутному капіталі ТзОВ «Європа» померлої ОСОБА_5 становила 33.3%, а тому було прийнято рішення про виключення учасника товариства, а не про ліквідацію товариства.
У зв`язку з викладеним просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
В судовому засіданні представник апелянта — адвокат Гонта М.С. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Представник відповідача — адвокат Равлів М.І. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
ТзОВ «Європа» (код ЄДРПОУ 22604324) зареєстровано 13 січня 1996 року, єдиним засновником і учасником якого була ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 01 лютого 2017 року серія НОМЕР_1 (а.с.6).
Згідно заповіту від 15 жовтня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Рудніцьким А.Я. (реєстр №4291) ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно свому чоловіку — ОСОБА_4 , який є спадкоємцем за заповітом.
Позивачка ОСОБА_2 , як мати померлої ОСОБА_3 , а також ОСОБА_6 (батько спадкодавця), є спадкоємцями за законом та у відповідності до ч.1 ст.1241 ЦК України мають право на обов”язкову частку, оскільки є непрацездатними.
Всі спадкоємці померлої ОСОБА_3 прийняли спадщину у встановленому законом порядку.
В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту, складеного ОСОБА_3 в його користь, недійсним (справа №607/9389/17).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2018 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року дане рішення залишено без змін.
Крім цього, в липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні (справа № 607/9311/17).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року даний позов задоволено та визначено, що частка ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в наступному майні:
- легковому автомобілі марки SUZUKI модель GRAND VITARA 2004 року випуску;
- причіпі марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- вантажному автомобілі марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- причіпі марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
- вантажному автомобіля марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ,
складає 1\2 частину.
Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 12 червня 2018 року вказане рішення залишено без змін.
Визнавши за померлою ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину рухомого майна, в березні 2019 року спадкоємець ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця (справа №607/5519/19).
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 06 березня 2019 року у вказаній справі задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та заборонено вчиняти дії щодо відчуження частки в статутному капіталі Товариства обмеженою відповідальністю «Європа».
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року ухвалу від 06 березня 2019 року залишено без змін та на даний час вона залишається чинною.
Також, 06 березня 2019 року представником спадкоємця ОСОБА_2 державному нотаріусу Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцькому А.Я. було подано заяву про зупинення дій щодо видачі свідоцтв про праву на спадщину до вирішення справи в суді, на підставі п.4 ст.42 Закону України «Про нотаріат».
В це й же день, 06 березня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку в статутному капіталі ТзОВ «Європа», на що 15 березня 2019 державним нотаріусом Рудніцьким А.Я. повідомлено заявника про те, що у відповідності до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2019 року у справі №607/5519/19 заборонено вчиняти дії щодо відчуження частки в статутному капіталі ТзОВ «Європа» та запропоновано звернутися за відповідними роз`ясненнями до Тернопільського міськрайонного суду.
Після цього ОСОБА_4 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із заявою про роз”яснення ухвали від 06 березня 2019 року про забезпечення позову та згідно ухвали від 05 квітня 2019 року в задоволенні його заяви відмовлено.
08 квітня 2019 року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцьким А.Я. ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки статутного капіталу ТзОВ «Європа», що належить померлій ОСОБА_3 , і становить 66.67 % і в грошовому виразі складає 145678.33 грн. (а.с.25).
На підставі вказаного Свідоцтва про право на спадщину 10 квітня 2019 року державним реєстратором Тернопільської міської ради проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу стосовно зміни складу або інформації про засновників та у число засновників ТзОВ «Європа» включено ОСОБА_4 (а.с.26-33).
07 червня 2019 року Державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцьким А.Я. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку статутного капіталу ТОВ «Європа», що належить померлій ОСОБА_3 (а.с.7).
18 червня 2019 року проведено загальні збори учасників ТзОВ «Європа», на яких прийнято рішення про виключення померлої ОСОБА_3 з числа учасників товариства.
Дане рішення затверджено Протоколом № 2 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» від 18 червня 2019 року.
Згідно протоколу на даних зборах був присутній засновник ОСОБА_4 (а.с.13-14).
З матеріалів справи вбачається, що на час прийняття оспорюваного рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Європа», учасниками даної юридичної особи були ОСОБА_3 (розмір частки 33.33%) та ОСОБА_4 (розмір частки – 66.67%).
21 червня 2019 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змінено відомості про склад засновників ТзОВ «Європа», визначивши єдиним засновником ОСОБА_4 .
04 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до ТзОВ «Європа» та державного реєстратора із заявою про бажання вступити до складу учасників ТзОВ «Європа».
У відповідь на вказану заяву від Управління державної реєстрації відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Тернопільської міської ради надійшло повідомлення про відмову №2553/28-02 від 24 жовтня 2019 року, у якому вказано, що підставою для такої відмови є те, що в Єдиному державному реєстрі відомості про склад учасників ТзОВ «Європа» не містять інформації про померлу ОСОБА_3 (а.с.12).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи,апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.167 ГК України, корпоративні права – це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а за статтею 1217 того ж Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). 
У пунктах 1, 2 частини 1 статті 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.
Тобто, спадкування частки учасника підприємства допускається статтею 147 ЦК України і не підпадає під заборону пункту 2 частини 1 статті 1219 ЦК України. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.
Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
Частиною 1 статті 100 ЦК України в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачено, що право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі.
Згідно з ч.1 ст.89 ГК України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.
Відповідно до ч.2 ст.97 ЦК України, органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.98 ЦК України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.
Учасник товариства у випадках та в порядку, встановлених законом, може бути виключений з товариства (ч.2 ст.100 ЦК України).
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», який набрав чинності 17 червня 2018 року, загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Згідно ч.5 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 2) документ про сплату адміністративного збору; 3) один із таких відповідних документів: в) заява про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю. Справжність підписів на документі, визначеному підпунктом "в" цієї частини, засвідчується нотаріально, з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів. Разом з таким документом подається нотаріально засвідчена копія свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження правонаступництва юридичної особи використовуються відомості Єдиного державного реєстру, у тому числі установчі документи такої юридичної особи, що містяться в Єдиному державному реєстрі.
Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яка набрала чинності 17 червня 2019 року, у разі смерті, оголошення судом безвісно відсутнім або померлим учасника - фізичної особи чи припинення учасника - юридичної особи, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, та якщо протягом року з дня закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, спадкоємці (правонаступники) такого учасника не подали заяву про вступ до товариства відповідно до закону, товариство може виключити учасника з товариства. Таке рішення приймається без врахування голосів учасника, який виключається.
Якщо частка такого учасника у статутному капіталі товариства становить 50 відсотків або більше, товариство може приймати рішення, пов`язані з ліквідацією товариства, без врахування голосів цього учасника.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до ч.2 ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Однак, з даним висновком колегія суддів не погоджується виходячи із наступного.
Частина друга статті 23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» врегульовує підстави, умови та порядок виключення померлої особи із складу учасників товариства.
Зокрема, для прийняття такого рішення необхідна наявність одночасно двох умов:
1. Частка у статутному капіталі учасника товариства, який помер, становить менше 50 відсотків.
2. Протягом року з дня закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, спадкоємці такого учасника не подали заяву про вступ до товариства відповідно до закону.
Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Європа», підставою виключення померлої ОСОБА_3 з числа учасників товариства було те, що на момент проведення зборів її частка становила менше 50% та протягом року з дня закінчення строку для прийняття спадщини її спадкоємці не подали заяву про вступ до товариства.
Однак, колегія суддів зазначає, що ч.2 ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яка встановлює вказаний річний термін для подання спадкоємцями померлого учаника заяви про вступ до товариства, набрала чинності лише 17 червня 2019 року – за один день до проведення зборів.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та з цього ж дня відкрилася спадщина на належне їй майно.
Шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, закінчився 01 серпня 2017 року.
Приймаючи оскаржуване рішення загальні збори ТзОВ «Європа» виходили із того, що встановлений ч.2 ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яка набрала чинності 17 червня 2019 року, річний термін для подання спадкоємцями померлого учасника заяви про вступ до товариства закінчився 01 серпня 2018 року (тобто, за 10 місяців до набрання чинності нормою, яка такий строк встановлює), що суперечить встановленому в ст.58 Конституції України принципу незворотності дії закону в часі, згідно якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі та поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Також колегія суддів зазначає, що в зв”язку із наявністю числених судових спорів між спадкоємцями померлої ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 1/6 частки статутного капіталу ТзОВ «Європа», отримала лише 07 червня 2019 року, та саме із вказаної дати остання отримала право подати заяву про вступ до товариства.
Однак, не зважаючи на це, 18 червня 2019 року проведено загальні збори учасників ТзОВ «Європа», рішенням яких померлу ОСОБА_3 виключено з числа учасників товариства.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачка з 31 липня 2017 року по 21 лютого 2019 року свідомо затягувала процес вступу в товариство, оскільки наявність судових спорів між спадкоємцями жодним чином про це не свідчить. 
Натомість, у відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.
Законні очікування розглядаються як елемент правової визначеності, в тому числі і тоді, коли йдеться про захист законних очікувань щодо здійснення права власності. Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного особі суб`єктивного права, а також їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.
Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.
Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення загальних зборів ТзОВ «Європа» про виключення померлої ОСОБА_3 з числа учасників прийнято всупереч ч.2 ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», порушує права позивачки ОСОБА_2 , як спадкоємця ОСОБА_3 , та нівелює її законні очікування на реалізацію своїх спадкових прав.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про те, що рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Європа», затверджене п.2 Протоколу №2 від 18 червня 2019 року, прийнято з дотримання норм чинного законодавства.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду і ухвалення нового, яким позов ОСОБА_2 до ТзОВ «Європа» про визнання недійсним рішення загальних зборів слід задовольнити.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Із квитанції № 54375 від 09 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 за апеляційний розгляд даної справи сплатила судовий збір у розмірі 1318.50 грн.
За таких обставин, з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір за перегляд рішення судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року — скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» про визнання недійсним рішення загальних зборів — задовольнити.
Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа», затверджене Протоколом №2 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» від 18 червня 2019 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний розгляд даної справи в розмірі 1318 (одна тисяча триста вiсiмнадцять) гривень 50 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 31 травня 2021 року.

Реквізити учасників:
Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа» (ЄДРПОУ: 22604324; місцезнаходження юридичної особи: 46001, вул. Гетьмана Сагайдачного, буд. 4, м. Тернопіль).

Головуючий 
Судді