УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №282/1417/20 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В. 
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Микитюк О. Ю.                 суддів Павицької Т.М.
Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників в місті Житомирі справу №282/1417/20
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості  
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 
на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2021 року,ухвалене під головуванням судді Вальчука В.В. у смт. Любар,
                                        
встановив:

В грудні 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.11.2007. В обґрунтування позову зазначило, що між АТ КБ "ПриватБанк" і відповідачкою було укладено вищевказаний кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утім в порушення узятих на себе зобов`язань станом на 27.10.2020 року допустив заборгованість за договором, в розмірі 18881,06 грн., з яких: 17815,38 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1065,68 грн. заборгованість за простроченими відсотками, які у добровільному порядку не погашає.
Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2021 рокуу задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що активація картки відповідачкою та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, існує непогашена заборгованість по тілу кредиту 17815,38 грн. 
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що 19.11.2007 року ОСОБА_1 заповнила Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. У Анкеті-заяві міститься умова про встановлення відсоткової ставки 1,9% на місяць (а.с.20). У січні 2013 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку.
19.11.2007 була випущена кредитна картка, строк дії якої неодноразово продовжувався, востаннє – до серпня 2021 року. Як вбачається з виписки по рахунку, до червня 2018 року відповідачка користувалась кредитними коштами, до жовтня 2020 року на її картку зараховувались кошти з інших карток на погашення заборгованості. З січня 2018 року банк встановив кредитний ліміт в розмірі 6610грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 27.10.2020 року відповідачка допустила заборгованість в розмірі 17815,38 грн. за тілом кредиту 1065,68 грн. - за простроченими відсотками.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 №342/180/17, Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, і лише факт підписання умов може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що банк безпідставно зараховував кошти, які надходили на картковий рахунок ОСОБА_1 на погашення заборгованості по пені, яка не передбачена умовами кредитного договору, відсотків в розмірі більшому, чим передбачено договором, і розмір коштів, які надійшли на картковий рахунок, перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту і відсотках за ставкою 1,9% на місяць. 
За таких обставин рішення суду про відмову в задоволенні позову є правильним, підстави для його скасування відсутні.
Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін. 
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Любарського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2021 рокубез змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Головуюча:                                Судді: