УХВАЛА
 
13 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-4652/11
провадження № 61-2726св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М.,
 
учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року в складі колегії суддів Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я., 
 
ВСТАНОВИВ :
 
У 2018 році ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа; скасування арешту, накладеного на все її нерухоме майно; зобов`язання відділу примусового виконання рішень закрити виконавче провадження. 
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2018 року заяву задоволено частково, визнано виконавчий лист №2-4652/11, виданий 14 жовтня               2014 року Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі                   2 463 426,91 грн, таким, що не підлягає виконанню. У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.
Постановою апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2018 року скасовано та прийнято постанову про відмову в задоволенні заяви.
 
02 лютого 2019 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження у цій справі.
 
Оскарження ухвали суду першої інстанції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачено пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Відповідно до статті 389 ЦПК України в касаційному порядку після перегляду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду першої інстанції, вказані в пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від  19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 22 грудня                    2018 року необхідно закрити.
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року закрити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  Н. О. Антоненко
                                                                                                                             В. І. Крат 
                                                                                                                             М. М. Русинчук