Ухвала
 
03 червня 2021 року
місто Київ
 
справа № 757/44879/19-ц
провадження № 61-2462ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду щодо відмови у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Дмитра Євгеновича про захист прав споживача,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 17 лютого2021 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду про відмову у забезпеченні позову, задовольнити заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання з метою подання виправленої касаційної скарги з визначенням вимог її прохальної частини, зазначення дат ухвалення рішень судів першої та апеляційної інстанцій, також подати копії виправленої касаційної скарги та додатків до неї відповідно до кількості учасників справи.
Від заявника у травні 2021 року надійшли документи з метою усунення недоліків касаційної скарги. Заявником подано два примірника попередньо поданої редакції касаційної скарги.
Також заявником подана заява, у якій ОСОБА_1 просить розглянути касаційну скаргу без зазначення скаржником дати ухвалення оскаржуваного рішення або здійснити заходи щодо витребування зазначеного рішення у суду апеляційної інстанції.
Вивчивши зміст касаційних скарг, поданих заявником, та додані до неї документи, Верховний Суд констатує, що касаційна скарга не відповідає за формою та змістом вимогам статті 392 ЦПК України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.
Тобто, заявник, звертаючись до Верховного Суду із касаційною скаргою має належним чином викласти її процесуальну вимогу, зокрема зобов`язаний зазначити суд першої та/або апеляційної інстанцій (назву), яким ухвалено оскаржуване рішення та дату ухвалення цього рішення.
Зазначене зумовлює необхідність (обов`язок) заявника визначити межі оскарження судових рішень.
Належне визначення скаржником меж касаційного оскарження судових рішень дає можливість Верховному Суду перевірити, зокрема дотримання заявником процесуальних строків звернення із касаційною скаргою та правильність викладу процесуальної вимоги відповідно до її змісту (скарги).
Отже, наведене дає підстави для висновку про те, що невизначення заявником у процесуальній вимозі касаційної скарги дати ухвалення судового рішення, яке скаржник просить скасувати, свідчить про відсутність (незазначення) предмету касаційного оскарження, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного оскарження.
Викладене свідчить про те, що заявник не виконав вимогу Суду щодо подання виправленої касаційної скарги із зазначенням дати судового рішення, яке просить скасувати.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не має можливості зазначити дату оскаржуваного ним судового рішення у зв`язку з порушенням його прав на отримання копії цього рішення, Верховний Суд не вправі враховувати, оскільки заявником не подано доказів на підтвердження звернення до відповідного суду із вимогою про отримання зазначеного рішення, яке має намір оскаржити.
Вимога заяви про вчинення Верховним Судом заходів щодо витребування із суду апеляційної інстанції оскаржуваного ОСОБА_1 судового рішення є безпідставною, оскільки Суд, відповідно до вимог частини сьомої 
статті 394 ЦПК України здійснює витребування матеріалів справи лише під час відкриття касаційного провадження.
За наведених обставини Верховний Суд робить висновок, що ОСОБА_1 недоліки касаційної скарги щодо подання виправленої касаційної скарги із належною процесуальною вимогою, зокрема наведенням часу ухвалення оскарженого рішення, не усунуто.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений Судом строк, станом на 03 червня 2021 року, недоліки касаційної скарги заявник повністю не усунув, підстави для продовження строку усунення недоліків відсутні, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.
Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду щодо відмови у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Дмитра Євгеновича про захист прав споживача, вважати неподаною та повернути заявникові.
Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             С. О. Погрібний