ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3478/21 Справа № 185/3447/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов  В. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Деркач Н.М.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,
за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування , -
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ПАТ “СК “Арсенал Страхування” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в обгрунтування якого зазначило, що 20.12.2013 року між ПАТ «Страхова кампанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування, за яким позивач прийняв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження автомобіля «VOLKSWAGEN CC», д/н НОМЕР_1 , отримане внаслідок ДТП. 
18.10.2014 року у м. Запоріжжі сталося ДТП за участю автомобіля «VOLKSWAGEN CC», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «CHEVROLET AVEO», д/н НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. 
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2014 року відповідача було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Власнику автомобіля «VOLKSWAGEN CC», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 110 771 грн. Позивачем указана сума була відшкодована. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «Європейский страховий союз». Вказана компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 49 000 гривень. Позивач отримав збитки у розмірі ціни позову.
На підставі наведеного ПАТ “СК “Арсенал Страхування” просило суд стягнути на його користь з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 60 196 грн., судовий збір 1600 грн.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» заподіяну шкоду у сумі 60196 гривень, витрати на сплату судового збору 1600 гривень.
Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судом не взято до уваги, що висновок експерта, на підставі якого було здійснено нарахування суми збитків, не відповідає вимогам закону, містить неточності.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду змінити в частині мотивів задоволення позову, виходячи з наступного. 
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
               Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
               Судом встановлено, що  ОСОБА_2 належить автомобіль «VOLKSAGEN CC» , д/н НОМЕР_1 . Вказаний факт підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу./а.с.9/
       20.12.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування, за яким позивач прийняв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження автомобіля «VOLKSAGEN CC», д/н НОМЕР_1 , отримане внаслідок ДТП. Вказаний факт підтверджено копією договору. /а.с.4-8/
       18.10.2014 року у м.Запоріжжі сталася ДТП за участю автомобіля «VOLKSAGEN CC», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «CHEVROLET AVEO», д/н НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
       Пошкодженням автомобіля «VOLKSAGEN CC» , д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 110 771 грн.
       Розмір заподіяної шкоди підтверджено копіями рахунків./а.с.22,25,27,29,31, 33/
       Розмір відшкодування підтверджено розрахунками страхового відшкодування, страховими актами./а.с.13-20/
       Позивачем вказана сума була відшкодована шляхом перерахування грошових коштів для ремонту автомобіля. Вказане підтверджено копіями платіжних доручень /а.с.21,23,24,28,30,32/
       Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2014 року відповідача було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказаний факт підтверджено копією постанови./а.с.12/
       Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «Європейский страховий союз». Вказана компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 49 000 гривень.
       Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що отримав збитки у розмірі 60 196 грн. (109 196- 49 000=60 196)
               Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
               Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, але вважає за необхідне змінити мотиви задовлення, виходячи з наступного.
       Судом неправильно визначено характер спірних правовідносин, не розмежовано поняття «регрес» та «суброгація», що призвело до помилкового висновків про правомірность відшкодування відповідачем страховику майнової шкоди саме у порядку регресу.
       Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
       Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.
       Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
       Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
       Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
       Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
       Натомість регрес – це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з  вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.
       Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування».         Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.
       Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.
       За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування підлягає зміні із зазначенням, що сума страхового відшкодування у розмірі 60196 грн. стягується з відповідача в порядку суброгації.
               Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта, на підставі якого було здійснено нарахування суми збитків, не відповідає вимогам закону, містить неточності, не має правового значення для вирішення спору по суті, оскільки позов заявлено саме про повернення вже виплаченої суми, а не про визначення розміру страхового відшкодування.
               За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не наведено підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, - 
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року змінити в частині правового обґрунтування задоволення позовних вимог із зазначенням, що сума страхового відшкодування у розмірі 60 196 грн. стягується з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в порядку суброгації.
       В іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                       І.Ю. Ткаченко

                                                                       М.М. Пищида