КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
26 травня 2021 року                                                                                               м. Київ
 
Унікальний номер справи № 758/17023/18  
Апеляційне провадження 22-ц/824/6421/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Махлай Л.Д., 
суддів: Немировської О.В., Матвієнко Ю.О.
при секретарі: Гойденко Д.В.
 
сторони          
позивач                      Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»
 
відповідач                  ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М.О., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньої - транспортної пригоди,
 
в с т а н о в и в :
 
у грудні 2018 ПрАТ «СК «АХА Страхуання», яке змінило назву на ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останньої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, 24 610,15 грн. 
В обґрунтування позову зазначало, що 18.11.2016 між ПрАТ «СК «АХА Страхуання» та ТОВ «ТД «Коростецький завод МДФ» укладено договір добровільного страхування, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Volkswagen Passat» д.н.з НОМЕР_1 .
24.02.2017 за участі автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з НОМЕР_1 ., під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «RenaultDuster», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням    ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода.
Постановою Подільського районного суду м. Києві від 16.03.2017 у справі                    № 758/3272/17 ОСОБА_1 визнано винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.
Страхувальник звернувся з повідомленням про настання події та заявою на виплату відшкодування за договором добровільного страхування.
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту від 09.03.2017 розмір страхового відшкодування склав 35 829,98 грн. Ця сума була сплачена за відновлювальний ремонт на рахунок СТО.
Відповідно до звіту про оцінку вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat» складає 41 416,38 грн. 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування в ПрАТ «СК «Брокбізнес» з лімітом 100 000 грн, 510 грн. - франшиза. 
10.10.2017 ПрАТ «СК «Брокбізнес» здійснило виплату страхованого відшкодування на користь позивача у сумі 11 219,83 грн.
01.02.2019 ухвалою Подільського районного суду м. Києва цивільну справу передано до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2020 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» 24 610,15 грн в рахунок відшкодування шкоди. Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2021 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме,  судом першої інстанції не правильно застосовані ст. 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України. Договором передбачено ліміт суми, яка виплачується потерпілій стороні у разі пошкодження автомобіля 100 000 грн, а відтак                ПрАТ «СК Брокбізнес» мало б сплатити страхове відшкодування у повному розмірі. Суд не звернув уваги на те, що зі змісту листа ПрАТ «СК Брокбізнес» від 09.10.2017 не можливо встановити, яким чином визначено розмір страхового відшкодування у сумі 11 219,83 грн та на підставі яких документів. Суд не з`ясував чому розмір страхового відшкодування, визначеного позивачем, відрізняється від розміру відшкодування, визначеного її страхувальником. Вважає, що суд неправильно перерозподілив  обов`язки по доказуванню та ухвалив рішення на припущеннях.
У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання,  дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.11.2016 між АТ «СК «АХА Страхування» та ТОВ «ТД Коростенський завод МДФ» укладено договір добровільного страхування, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Volkswagen Passat»                      д.н.з. НОМЕР_1 .
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.03.2017 встановлено, що 24.02.2017 з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення п. 10.9, 2.3.б) ПДР України та накладеного адміністративне стягнення. 
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акта                            № АХА2194950 від 09.03.2017 та умов договору страхування № 117006а6юб від 18.11.2016, розмір страхового відшкодування склав 35 829,98 грн. Ця сума сплачена позивачем за відновлювальний ремонт автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 згідно заяви страхувальника рахунок на СТО.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Брокбізнес» згідно полісу обов`язкового страхування серії АІ № 9792400 від 06.06.2016. За умовами цього договору ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну встановлено у 100 000 грн, франшиза 510 грн.
АТ «СК «АХА Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування  та останнє здійснило таку виплату у розмірі                   11 219,83 грн. 
Різниця між сплаченим страховим відшкодуванням за договором добровільного страхування транспортного засобу та отриманою позивачем сумою страхового відшкодування за страховим полісом  склала  24 610,15 грн.
02.11.2017 АТ «СК «АХА Страхування» зверталося із претензією на цю суму до відповідачки, проте відповіді не отримало.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодувавши власнику автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 шкоду у позивача виникло право зворотної вимоги (суброгації) до особи, яка винна у заподіянні такої шкоди.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961 - IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28 Закону № 1961 - IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно із ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961 - IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
За матеріалами справи встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідачки пошкоджено автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1  та позивач виплатив страхове відшкодування на виконання умов договору добровільного страхування у сумі 35 829,98 грн, яке сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на рахунок СТО.
Оскільки цивільно - правова відповідальність винної особи на час ДТП була застрахована позивач звернувся до ПрАТ «СК «Брокбізнес» та отримав страхове відшкодування  у сумі 11 219,83 грн. 
Різниця між сплаченим страховим відшкодуванням за договором добровільного страхування транспортного засобу та отриманою позивачем сумою страхового відшкодування за страховим полісом  складає 24 610,15 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Системний аналіз ст. 22, 988, 1166, 1192, 1194, ст. 22, 28, 29, 36 Закону № 1961 - IV дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
Оскільки закон передбачає виплату страхового відшкодування лише з урахуванням фізичного зносу автомобіля, а за умовами страхового полісу передбачена також франшиза у сумі 510 грн, незважаючи на встановлений ліміт відповідальності за таким полісом у сумі 100 000 грн, страховик ПрАТ «СК «Брокбізнес» не мав зобов`язань виплачувати страхове відшкодування без вирахування франшизи та без урахування фізичного зносу автомобіля.
Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що ця сума має бути відшкодована відповідачкою.
Чинним законодавством передбачено як стягнення відшкодування шкоди на підставі звітів про вартість матеріальної шкоди для подальшого ремонту автомобіля, або отримання відшкодування, якщо особа не бажає відновлювати транспортний засіб, так і за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.
Позивач має право на повне відшкодування тих витрат, які він поніс у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі. Оскільки умовами договору страхування, укладеного з відповідачкою, не передбачено виплату страхового відшкодування без урахування фізичного зносу та франшизи, а відповідно до ст. 22 та 29 Закону № 1961 - IV  страховик здійснює страхове відшкодування у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обов`язок сплатити різницю між витратами, понесеними  на відновлення автомобіля та страховою сумою несе відповідачка.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачка в апеляційній скарзі вказує на те, що зі змісту листа ПрАТ «СК Брокбізнес» неможливо встановити, яким чином визначено розмір страхового відшкодування у сумі  11 219,83 грн. Разом з тим позивач надав докази, які вважав необхідними для підтвердження своїх позовних вимог. 
Заперечуючи проти правильності визначення суми страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «СК Брокбізнес» на користь позивача, відповідачка  як сторона договору страхування до ПрАТ «СК Брокбізнес» не зверталася, питання визначення розміру страхового відшкодування не з`ясовувала, дії страховика не оскаржувала.
Натомість у відповідь на доводи апеляційної скарги позивач надав розрахунок страхового відшкодування та розрахунок коефіцієнту фізичного зносу КТЗ. Відповідно до цих документів коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Passat»                                    д.н.з. НОМЕР_1 складає 0,64, та сума страхового відшкодування розрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Відповідачка зазначений розрахунок не спростувала та свого контрозрахунку не надала.
Відповідачка також не заявляла про те, що у вартість відновлювального ремонту автомобіля  «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1  включено пошкодження автомобіля, які завдані не нею.
Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений 26.05.2021.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай

 
 Судді                                                                                                О. В. Немировська

 
Ю. О. Матвієнко