Ухвала
 
24 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 185/1803/20
провадження № 61-6058ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, набутого за час спільного проживання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з червня 2007 року до 25 квітня 2013 року; 
визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя; 
поділити спільне майно - квартиру АДРЕСА_1 ; 
визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя; 
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя.
 
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області заочним рішенням           від 28 липня 2020 року позов задовольнив частково. Встановив факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі в період з червня 2007 року до серпня 2012 року за адресою: АДРЕСА_2 . Визнав квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визначив частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рівними по 1/2 частці кожному з них. Визнав за ОСОБА_1 право власності на            1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 22 квітня 2020 року, зняв заборону відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .
 
Дніпровський апеляційний суд постановою від 23 березня 2021 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня              2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
 
09 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було надіслати на адресу суду уточнену касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати її копії відповідно до кількості учасників справи, а також надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306306549393 заявник отримав вказану ухвалу 30 квітня 2021 року.
 
На виконання вимог ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 14 травня 2021 року, тобто з пропуском десятиденного строку з дня вручення ухвали. Однак клопотання про продовження строку на усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 22 квітня 2021 року, заявником не подано, поважні причини його пропуску не наведені.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги до 18 червня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали,і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306306702914 заявник отримав вказану ухвалу 08 червня 2021 року.
 
18 червня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку заяву про продовження процесуального строку на усунення недоліків, яка мотивована тим, що ухвалу Верховного Суду від 22 квітня 2021 року про залишення без руху касаційної скарги була отримана у відділені пошти його матір`ю, оскільки він з 28 квітня          2021 року до 12 травня 2021 року хворів, що за попередніми симптомами було схоже на COVID-19, а тому він не міг вчасно усунути недоліки касаційної скарги.
 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Перевіривши доводи клопотання суд вважає, що є підстави продовжити заявникові строк для усунення недоліків касаційної скарги до 24 червня 2021 року.
 
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, а саме - квитанція про сплату судового збору та нова редакція касаційної скарги, в якій ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі №303/2865/17.
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Разом із цим, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року до закінчення касаційного провадження у справі, яке мотивовано тим, що поворот виконання судового рішення у разі його повного чи часткового скасування буде утрудненим та/або практично не можливим, враховуючі спірність права власності на квартиру. Після винесення оскаржуваного судового рішення, яким йому було відмовлено у задоволенні позову, відповідачка неодноразово висловлювала своє бажання скоріше продати квартиру, щоб виключити будь-яку можливість йому захистити своє право, оскільки спірна квартира уже буде у власності третіх осіб. На сьогоднішній день у нього є інформація, що спірна квартира вже виставлена на продаж та пропонується покупцям ріелторами м. Павлограда. Зупинення виконання оскаржуваної постанови апеляційного суду від 23 березня 2021 року жодним чином не порушує права відповідача на час розгляду справи у касаційній інстанції на користування, володіння вищевказаною квартирою. Якщо не буде дотриманий баланс інтересів сторін, відбудеться неправомірне відчуження права власності на спірну квартиру.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Враховуючи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня         2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову, судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а також те, що заявником не наведено переконливого обґрунтування на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваної постанови, в задоволенні клопотання слід відмовити.
 
Керуючись статтями 127, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги задовольнити.
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 24 червня 2021 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня                    2021 року.
 
Витребувати з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 185/1803/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, набутого за час спільного проживання.
 
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року до закінчення касаційного провадження у справі. 
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
   	  В. С. Жданова	
 	 	
 	Є. В. Коротенко