ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 червня 2021 року           справа №200/1172/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Геращенка І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представників відповідачів Мальцевої А.М., Кузнецової Ю.В., Асанової Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року (повне судове рішення складене 07 квітня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/1172/21-а (суддя в І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного сервісного центру МВС України, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на посаді і зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС України в Донецької області (далі – відповідач, ліквідаційна комісія РСЦ), Головного сервісного центру МВС України (далі- відповідач-2, ГСЦ), Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області (далі – відповідач-3, РСЦ), в якому просив: 
- визнати незаконним і скасувати наказ голови Ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області № 34-о/с-лк від 28.12.2020 про звільнення державного службовця 5 рангу ОСОБА_1 з посади начальника Територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області; 
- поновити на посаді начальника Територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області з 29 грудня 2020 року; 
- зобов`язати Головний сервісний центр МВС України вжити заходи щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій області; 
- стягнути з Головного сервісного центру МВС України середній розмір заробітної плати за період з 29.12.2020 до дати поновлення на посаді і стягнути, відповідно до ст. 87-1 Закону України «Про державну службу» всі належні виплати (вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат), які передбачені законом; 
- стягнути моральну шкоду з Головного сервісного центру МВС України у сумі 5 000,00 грн.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається те, що звільняючи його повторно з посади начальника Територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 №79 «Про деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» у зв`язку з ліквідацією Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, з припиненням державної служби, ліквідаційною комісією РСЦ не враховано, що за такими саме підставами існує рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2020 щодо поновлення його на посаді, яке не набрало законної сили. Голова ліквідаційної комісії без законних підстав повторно видав наказ про звільнення його з посади, незважаючи на те, що існує рішення адміністративного суду про поновлення позивача на посаді та яке переглядається в апеляційній інстанції. Вважає, що підстав для прийняття оскаржуваного наказу у голови ліквідаційної комісії взагалі не було, оскільки обставини, передбачені п. 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», а саме ліквідація державного органу не настали. Зазначає, що проведення реорганізації РСЦ як юридичної особи не може бути підставою для припинення трудових відносин. Відповідач-1, звільняючи позивача з посади в органі, що ліквідується, у порушення норм законодавства та сталої судової практики не виконав свого обов`язку щодо надання ОСОБА_1 , як державному службовцю, пропозицій з переведення на посаду чи роботу, яку він може виконувати з урахуванням освіти, кваліфікації, досвіду у новоствореному РСЦ ГСП МВС України в Донецькій області, до якого перейшли основні повноваження ліквідованого органу. Оскільки займана позивачем посада передбачена штатним розписом, виконувана робота є постійною та не відноситься до сезонних чи тимчасових робіт, усупереч вимогам трудового законодавства йому не було запропоновано жодної вакантної посади з метою його працевлаштування, а одразу після виходу з лікарняного звільнено. Крім того зазначає, що дії ліквідаційної комісії РСЦ, їх незаконні накази, призвели до погіршення його психоемоційного стану та моральних страждань. Після виходу із лікарняного, він знов звертався до лікаря у зв`язку з високим тиском та нервовим напруженням, зумовленим підготовкою позову, звертався до юристів, хоча повинен був, по рекомендаціям лікарів, знаходиться у спокійному стані після перенесеної хвороби. Вважає, що незаконними діями йому завдано моральних страждань, які він оцінює у 5000 тисяч гривень.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачами висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

В судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Позивач до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 19 грудня 2002 року. 
Позивач має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 , виданого 11.01.2019.
До суду надана копія витягу з наказу від 21.12.2018 № 129 о/с по особовому складу, відповідно до якого ОСОБА_1 державного службовця 6 рангу переведено на посаду начальника Територіального центру МВС  в Донецькій області № 1445 (на правах відділу, м. Волноваха).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/6147/20-а задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС України, ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області, Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано наказ Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області №56-о/с від 26.05.2020 в частині звільнення державного службовця 5 рангу ОСОБА_1 з посади начальника Територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального сервісного центру №1445 (на правах відділу м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області з 29.05.2020. Стягнуто з Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153 066,64 грн. Зобов`язано Головний сервісний центр МВС України вжити заходів щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального сервісного центру №1445 (на правах відділу м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області з 29.05.2020 та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.         
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2021 року у справі № 200/6147/20-а апеляційні скарги Головного сервісного центру МВС та Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області задоволено. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/6147/20-а скасовано. Прийнято нову постанову. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС, ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області, Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. 
Судом апеляційної інстанції у вказаній справі встановлено, що 11.03.2020 позивача відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 № 79 “Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ”, наказу МВС України від 03.03.2020 № 218 “Про утворення ліквідаційних комісій територіальних органів з надання сервісних послуг МВС” попереджено про припинення державної служби на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України “Про державну службу” у зв`язку з ліквідацією Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області та звільнення із займаної посади не раніше 30 календарних днів з дня попередження. Позивач ознайомлений з даним попередженням того ж дня під особистий підпис. Наказом Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області № 56о/с від 26.05.2020, зокрема, державного службовця 5 рангу ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області з припиненням державної служби 28.05.2020 відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України “Про державну службу”, постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 № 79 “Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ”, у зв`язку з ліквідацією Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області. У довідці про доходи, виданою Регіональним сервісним центром МВС в Донецькій області 24.06.2020 б/н, вказано, що ОСОБА_1 у березні 2020 року нараховано заробітну плату у розмірі 25 560,07 грн, у квітні 2020 року – 20 623,74 грн. За вказаною довідкою середньоденна заробітна плата позивача складає 1319,54 грн, середньомісячна – 27050,52 грн. Відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань свідчать, що Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області знаходиться з 06.03.2020 в стані припинення.
У вказаній справі суд апеляційної інстанції також зазначив, що позивач не звертався до Головного сервісного центру МВС щодо переведення його на іншу посаду та не подавав заяву на участь у конкурсі, який проводився відповідачем після звільнення на вакантні посади в новостворені філії. У матеріалах справи наявна заява позивача від 26.05.2020 на ім`я Голови ліквідаційної комісії регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про звільнення з займаної посади в порядку переведення для роботи у Головному сервісному центрі МВС 26.05.2020. Разом з тим, відсутні докази безпосереднього подання цієї заяви до Голови ліквідаційної комісії регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області та її реєстрація. Сам позивач  при апеляційному розгляді пояснив, що він цю заяву не подавав на реєстрацію в установленому порядку.
Наказом Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області від 16.11.2020 № 29 о/с-лк на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/6147/20-а поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу, м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області. 
16 листопада 2020 року позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 № 79 “Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ”, наказу МВС України від 03.03.2020 № 218 “Про утворення ліквідаційних комісій територіальних органів з надання сервісних послуг МВС” попереджено про припинення державної служби на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України “Про державну службу” у зв`язку з ліквідацією Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області та звільнення із займаної посади не раніше 30 календарних днів з дня попередження.
Позивач ознайомлений з цим попередженням того ж дня під особистий підпис.
Листом Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 23 листопада 2020 року № 31/5-278-лк на заяву ОСОБА_1 від 13.11.2020 повідомлено останньому про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2020 у справі № 200/6147/20-а наказом № 29 о/с-лк від 16.11.2020 його поновлено на посаді начальника Територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу, м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області з 29.05.2020 та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.
Листом Головного сервісного центру МВС від 03.12.2020 № 31/М-3097 позивачу повідомлено про те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/6147/20-а допущено до негайного виконання судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального сервісного центру №1445 (на правах відділу, м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області з 29.05.2020 та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. Також повідомлено поро те, що 30.11.2020 Головним сервісним центром подано апеляційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/6147/20-а.
Наказом Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 28.12.2020 № 34 о/с-лк звільнено ОСОБА_1 , державного службовця 5 рангу, з посади начальника Територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу, м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2020 року  № 79 «Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» у зв`язку з ліквідацією Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області, з припиненням державної служби.
Зі співставлення вказаного наказу і наказу № 56о/с від 26.05.2020, який був предметом розгляду у справі № 200/6147/20-а, випливає, що позивача звільнено з тих саме підстав у зв`язку з ліквідацією РСЦ.
Відповідно до заяви від 29.12.2020 позивач просив відповідача-1 виплатити йому вихідну допомогу. 
Листом від 28.01.2021 № 31/5-28лк позивача повідомлено про те, що під час звільнення його з посади 29.05.2020 йому була нарахована і виплачена вихідна допомога в розмірі 51400,78 грн.
Виплата позивачу вихідної допомоги після звільнення у травні 2020 року підтверджується довідкою про доходи позивача від 28.01.2021 № 4 і розрахунковим листом за травень 2020 року, з яких випливає, що позивачу виплачена вихідна допомога в розмірі 51400,78 грн.
У судовому засіданні 06.04.2021 позивач підтвердив, що він отримав вихідну допомогу після звільнення в травні 2020 року.
З пояснень позивача випливає, що, на його думку, йому мають виплатити вихідну допомогу і після звільнення в грудні 2020 року.
Приписами ст. 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).
Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.
Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі – Закон № 889-VIII) підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: ліквідація державного органу.
Згідно з ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.
Відповідно до ч. 4 ст. 87 Закону № 889-VIII передбачено, що в разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
Приписами ст. 87-1 Закону № 889-VIII, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин і на яку позивач посилається в позовних вимогах, установлено, що крім підстав, передбачених статтею 87 цього Закону, суб`єкт призначення може прийняти рішення про звільнення державного службовця з посади державної служби категорії "А" з власної ініціативи, за поданням Прем`єр-міністра України або відповідного міністра чи керівника центрального органу виконавчої влади (керівника державного органу) протягом чотирьох місяців з дня призначення Прем`єр-міністра України або відповідного міністра чи керівника центрального органу виконавчої влади (керівника державного органу) з одночасним зарахуванням такого державного службовця за штат відповідного державного органу.
Державні службовці, зараховані за штат відповідно до частини першої цієї статті, продовжують перебувати на державній службі згідно з цим Законом, виконуючи обов`язки державного службовця в межах, визначених керівником відповідного державного органу. Граничний строк такого перебування становить шість місяців з дня звільнення з посади відповідно до частини першої цієї статті.
Умови оплати праці державних службовців, зазначених у частині другій цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Протягом строку, визначеного частиною другою цієї статті, за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, погодженою з відповідним суб`єктом призначення, державний службовець за його згодою може бути переведений на будь-яку вакантну посаду державної служби не нижче категорії "Б" у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, без проведення конкурсу.
Якщо протягом строку, визначеного частиною другою цієї статті, державному службовцю не запропоновано переведення відповідно до частини четвертої цієї статті, такий державний службовець звільняється з державної служби керівником державного органу, за штатом якого він перебуває, з виплатою вихідної допомоги у розмірі шести посадових окладів за останньою посадою.
Якщо протягом строку, визначеного частиною другою цієї статті, державний службовець тричі відмовився від переведення на іншу посаду відповідно до частини четвертої цієї статті, такий державний службовець звільняється з державної служби керівником державного органу, за штатом якого він перебуває, без виплати вихідної допомоги.
Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону № 889-VIII установлено, що в разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
У постанові від 2 березня 2021 року у справі № 200/6147/20-а суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки  процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби при ліквідації врегульована положеннями Закону України № 889-VIII, положення норм КЗпП України не застосовується. Призначення на посаду після звільнення є правом, а не обов`язком суб`єкта призначення.
Також у вказаній справі суд апеляційної інстанції зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 № 79 «Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком. Установлено, що здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ згідно з пунктом 1 цієї постанови, покладається на Міністерство внутрішніх справ; територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до впорядкування структури Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ. За текстом додатку до вказаної постанови Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області  належить ліквідувати. Наказом МВС України від 03.03.2020 № 218 «Про утворення ліквідаційних комісій територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» вирішено, зокрема, утворити ліквідаційні комісії територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» утворено Головний сервісний центр МВС, як міжрегіональний територіальний орган з надання сервісних послуг МВС. Головний сервісний центр МВС (код 40109173) за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є юридичною особою та за організаційно-правовою формою - органом державної влади. У відповідності до п. 4 Положення про Головний сервісний центр МВС від 24.04.2020 № 354 структуру ГСЦ МВС затверджує Міністр внутрішніх справ. ГСЦ МВС складається зі структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів – регіональних сервісних центрів. РСЦ підзвітні та підконтрольні керівництву ГСЦ МВС. ГСЦ МВС, РСЦ і ТСЦ МВС разом становлять систему сервісних центрів МВС. Положенням про регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Донецькій області, затвердженого наказом Головного сервісного центру МВС від 27.04.2020 № 8 занотовано, що Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Донецькій області є відокремленим  підрозділом Головного сервісного центру МВС, утвореним на правах філії без статусу юридичної особи. За змістом пунктів 2, 3 постанови КМУ № 79 на Міністерство внутрішніх справ покладено здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, та визначено, що територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до впорядкування структури Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ. <…> Наказом Головного сервісного центру МВС № 8 від 27.04.2020 затверджено Положення про регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Донецькій області (філія ГСЦ МВС). Державним секретарем МВС України 20.04.2020 затверджено зміни до штатного розпису Головного сервісного центру МВС станом на 16.04.2020, відповідно до яких штат Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій області передбачає 119 штатних посад, в тому числі – по Територіальному сервісному центру 1445 (на правах відділу, м. Волноваха) – 10 штатних посад, серед яких 1 посада – начальник центру, 7 посад – адміністратор, 1 посада – діловод, 1 посада – прибиральник службових приміщень. Також було внесено зміни до штатного розпису станом на 01.07.2020, 12.06.2020, 15.07.2020, 21.09.2020. За п. 5 Положення РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області безпосередньо підпорядковується ГСЦ МВС. РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області складається із структурних підрозділів, у тому числі територіальних сервісних центрів МВС. Суд відзначає, що відсутні нормативно-правові акти про передачу функцій та повноважень від Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області до Головного сервісного центру МВС. З огляду на наведене вбачається, що в даному випадку внаслідок реалізації приписів постанови КМУ № 79 від 12.02.2020, фактично відбулась ліквідація територіальних органів з надання сервісних послуг як юридичних осіб публічного права, із створенням нової структури надання сервісних послуг МВС Головного сервісного центу МВС.
Суд апеляційної інстанції у справі № 200/6147/20-а дійшов висновку, за яким Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області, у якому працював позивач, було ліквідовано та створено нову юридичну особу - Головний сервісний центр МВС. Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Донецькій області є відокремленим підрозділом Головного сервісного центру МВС, утвореним на правах філії без статусу юридичної особи. Положення ст. 49-2 КЗпП України до спірних правовідносин не застосовуються, а тому відповідач не повинен був враховувати наявність чи відсутність переваг у позивача при його звільненні під час проведення процедури ліквідації юридичної особи. Крім того, внесеними до Закону України № 889-VIII зміни не передбачають обов`язку суб`єкта призначення попереднього вирішувати питання про можливість переведення державного службовця на іншу посаду відповідно до його кваліфікації, пропонувати державному службовцю іншу рівноцінну посаду державної служби або іншу роботу (посади державної служби) у цьому державному органі.
Також Перший апеляційний адміністративний суд у вказаній справі зазначив, що наказ № 56-о/с від 26.05.2020 про звільнення державного службовця 5 рангу ОСОБА_1 з посади начальника територіального сервісного центру № 1445 (на правах відділу м. Волноваха) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області  в частині звільнення   ОСОБА_1 прийнято правомірно та обґрунтовано.
Як було зазначено судом, зі співставлення оскаржуваного в цій справі наказу і наказу № 56о/с від 26.05.2020, який був предметом розгляду у справі № 200/6147/20-а, випливає, що позивача звільнено з тих саме підстав у зв`язку з ліквідацією РСЦ.
Отже, є таке, що набрало законної сили судове рішення у справі № 200/6147/20-а, в якій надана оцінка правомірності звільнення позивача на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII у зв`язку з ліквідацією РСЦ, і підтверджено правомірність такого звільнення.
У суду відсутні правові підстави ставити під сумнів висновки суду апеляційної інстанції щодо правомірності звільнення позивача на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII у зв`язку з ліквідацією РСЦ, а тому, оскаржуваний в цій справі наказ про звільнення позивача з ідентичних підстав є правомірним і не підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення всіх належних виплат суд зазначає, що фактично позивач просить стягнути вихідну допомогу. Аргументів щодо не здійснення інших виплат позивачем у позовні заяві не наведено.
Суд зазначає, що право позивача на вихідну допомогу на підставі наведених приписів Закону № 889-VIII було реалізовано під час його першого звільнення у травні 2020 року і підстави для повторного стягнення вказаної допомоги відсутні. При цьому, аргументів щодо неналежного розміру вказаної допомоги, яка була виплачена після звільнення позивача у травні 2020 року, у позовній заяві не наведено.
Всі інші позовні вимоги є похідними, а тому також не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за наведеними позивачем підставами позову позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі № 200/1172/21-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 30 червня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            Е. Г. Казначеєв 

                                                                                                                                                                                                                                                  І. В. Геращенко